Справа № 346/3701/24
Провадження № 22-ц/4808/1173/24
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Томин
У Х В А Л А

03 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Девляшевського В.А., Максюти І.О.,

за участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 05 липня 2024 року, постановлену в складі судді Васильковського В.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради, ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання та матеріального утримання батьком малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

04.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним як батьком своєї малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви вказував, що його малолітня дочка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (він також зареєстрований за цією адресою), проте фактично проживає разом із ним у АДРЕСА_2 .

Шлюб із колишньою дружиною ОСОБА_2 матір`ю їхньої спільної дочки розірвано судом згідно рішення від 13.03.2024 року. Цим же рішенням визначено місце проживання дитини разом із ним. Встановлено, що його колишня дружина поїхала на роботу за межі України на тривалий час, де і перебуває до цього часу, через що суд вирішив за доцільне залишити доньку проживати разом із батьком.

Стверджував, що фактично він займається вихованням своєї малолітньої доньки, а матір дитини не бере жодної участі у її вихованні.

Вказував, що у разі задоволення заяви він зможе представляти інтереси дитини та вчиняти будь-які інші правочини без участі матері. Крім того, в майбутньому у нього може виникнути необхідність оформлення документів щодо соціальної допомоги на малолітню дочку, яку він виховує, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері тощо.

Також встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини необхідно для реалізації його прав, визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 05 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадженні у даній справі. Роз`яснено заявнику право подати до суду позовну заяву на загальних підставах.

Не погодившись із вказаною ухвалою, вважаючи її незаконною, адвокат Атаманюк В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Зазначає, що встановлення факту самостійного виховання та матеріального утримання батьком своєї малолітньої дитини безпосередньо буде мати для заявника важливе значення, оскільки він зможе реалізувати право на відстрочку, передбачене статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тобто, після встановлення такого факту судом, заявник отримає захист від мобілізації та зможе на законних підставах самостійно виховувати свою малолітню дитину ОСОБА_4 , не будучи мобілізованим в будь-який момент. Звертає увагу суду, що у заяві посилався на те, що самостійно виховує та матеріально утримує дочку, а у випадку його мобілізації вона залишаться без батьківського виховання та належного матеріального забезпечення.

Вказує, що відповідно до статті п. 4 ч. 1 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

У додатку 5 до постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року передбачено перелік документів, який військовозобов`язаний має подати для оформлення відстрочки від мобілізації за вищезазначеною підставою, серед яких вказано документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини).

Тобто, законодавством чітко зазначено, що має подано рішення суду саме про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Звертає увагу, що жодного реального спору у цій справі немає, а твердження суду першої інстанції про те, що у подальшому може виникнути спір, пов`язаний із доведенням наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, фактично не відповідає законодавству. У випадку вирішення цієї заяви та встановлення самостійного виховання та матеріального утримання заявником своєї малолітньої дитини, жодного спору не виникатиме, оскільки саме встановлення такого факту стане підставою для оформлення відстрочки заявника від мобілізації. Оскільки відсутній реальний спір по справі, то заява підлягає розгляду судом в порядку окремого провадження.

Вважає, що суд фактично позбавив заявника доступу до правосуддя.

Просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи та їх представники в засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Представник апелянта адвокат Атаманюк В.М. в апеляційній скарзі просив розглядати справу без його та апелянта участі.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у цій справі з огляду на таке.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі може бути прийняття палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду до свого розгляду іншої справи у подібних правовідносинах (ст. 403 ЦПК України).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, §47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

В іншій справі, Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, №28342/95, §61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, №20166/92, §36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четвертої статті 263 ЦПК України).

Встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 вересня 2023 року передано на розгляд Великої Палати з підстави, передбаченої частиною п`ятою статті 403 ЦПК України, справу №201/5972/22.

У цій справі заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту самостійного виховання та матеріального утримання батьком своєї малолітньої дитини, зокрема, з метою (згідно з доводами заявника) отримання соціальної допомоги як батько, що самостійно виховує дитину, а також отримання відстрочки від мобілізації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначав, що правова проблема постає під час дії правового режиму воєнного стану у значній кількості поданих заяв, позовів на території України про встановлення факту самостійного виховання дитини (інших фактів, які пов`язані з реалізацією права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації) чи оскарження рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що перебували та перебувають на розгляді в судах та рішення у яких можуть бути винесені найближчим часом.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року справу №201/5972/22 прийнято та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

На сьогодні перегляд вказаної справи в касаційному порядку не закінчено.

Правовідносини та правове регулювання, спір з приводу яких вирішується апеляційним судом у цій справі, є подібними до правовідносин та правового регулювання, які є предметом розгляду у справі №201/5972/22, яку переданій на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 252, 253, 260, 261, 381, 389, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Зупинити апеляційне провадження у справі №346/3701/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради, ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання та матеріального утримання батьком малолітньої дитини - до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №201/5972/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: В.А. Девляшевський

І.О. Максюта

Повний текст ухвали складено 03 вересня 2024 року.