Провадження № 2/161/4337/24
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 вересня 2024 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Черняк В.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2024 року на адресу суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою судді від 28 серпня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення копії ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, копія вказаної ухвали отримана позивачем особисто 05 вересня 2024 року (засобами поштового зв`язку).

06 вересня 2024 року позивачем ОСОБА_2 подано на адресу суду заяву на усунення недоліків.

Зі змісту заяви вбачається, що недоліки позовної заяви усунуті позивачами не в повному обсязі (судовий збір позивачем ОСОБА_1 не сплачено, відомостей про звільнення її він сплати судового збору не надано).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

Таким чином, споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції, тобто в даному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою.

Таким чином, за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, судовий збір має бути сплачений лише позивачем ОСОБА_1 (розмір визначено в ухвалі суду від 28 серпня 2024 року).

Крім того, суд зауважує, що відповідно до Закону України «Про судовий збір», який є визначальним при вирішенні питання щодо сплати та звільнення від сплати судового збору, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року, з 01 вересня 2015 року виключено положення щодо звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

За змістом Закону України «Про судовий збір» зі змінами, які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», вбачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання позивачки на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.

Таким чином, за першим (часовим) критерієм перевагу в застосуванні має стаття 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки її остання редакція ухвалена пізніше останньої редакції статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Така правова позиція підтверджується і практикою Верховного Суду України в питаннях сплати судового збору в справах про захист прав споживачів (ухвала від 01.03.2016 року, справа №6-484ц16).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд), за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене, позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, - вважати неподаною та повернути позивачам.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений та підписаний 09 вересня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк