ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1877/23Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 22-ц/817/657/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №606/1877/23 за апеляційною скаргою адвоката ПАЦУЛИ Василя Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2024 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (надалі ПРАТ СК «Арсенал Страхування») звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.05.2020 між ПРАТ СК «Арсенал Страхування» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0392577, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія «DAF XF 95» державний номерний знак НОМЕР_1 .

13.11.2020 в м.Теребовля сталася ДТП за участю автомобіля DAF XF 95 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Opel Astra» під керуванням ОСОБА_3 ДТП сталася внаслідок невідповідності технічного стану автомобіля «DAF XF 95», а саме: під час руху відкрилася лапа маніпулятора, яка пошкодила припаркований автомобіль «Opel Astra». Вказана інформація відображена в Європротоколі, який склали учасники ДТП.

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу ремонт автомобіля «Opel Astra» д/н НОМЕР_2 становить 78547.17 грн (без ПДВ на запасні частини).

ПрАТ СК «Арсенал Страхування» виплатило потерпілому страхове відшкодування в розмірі 48500 грн (ліміт відповідальності страховика при врегулюванні за допомогою Європротоколу за вирахуванням франшизи, встановленої полісом ОСЦПВВНТЗ - 1500 грн).

Позивач, як на правову підставу позову, посилається на норми пп. «г» п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо ДТП є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР. Враховуючи вказану норму Закону, позивач просив стягнути з відповідача 48500 грн, які були виплачені потерпілому ОСОБА_4 .

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 48500 гривень, а також судовий збір в розмірі 2684 гривень.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Пацула В.О. подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_2 не допущено суперечливої поведінки, яка ставиться йому у провину. Останній послідовно підтверджує той факт, що керуючи транспортним засобом DAF XF 95, державний номерний знак НОМЕР_1 , не забезпечив його безпечну експлуатацію, внаслідок чого допустив пошкодження припаркованого транспортного засобу. Судом було помилково утотожнено поняття «безпечна експлуатація» та «технічна справність» транспортного засобу. Дорожньо-транспортні пригоди відбуваються як з технічно справними транспортними засобами, так і з технічно несправними. При цьому, у другому випадку, причиною виникнення ДТП не обов`язково може бути технічна несправність такого транспортного засобу.

Вказує, що матеріали справи не містять жодних даних про те, що ОСОБА_2 здійснював експлуатацію технічно несправного транспортного засобу. Такого не випливає з пояснення, викладеного ним в Європротоколі, де зазначено наступне: «під час руху відкрилась лапа крана маніпулятора, яка пошкодила припаркований транспортний засіб. Свою вину у вчиненні ДТП визнаю». Також у повідомленні страховику ОСОБА_2 надав наступне пояснення «...побачив що в автомобілі вирвана лапа у крані... Свою вину визнаю через те, що не забезпечив безпечну експлуатацію керованого мною ТЗ».

Таким чином вважає, що із вказаних документів, на які посилався як позивач, так і суд першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_2 визнав незабезпечення безпечної експлуатації керованого ним транспортного засобу. При цьому така експлуатація не була наслідком технічної несправності, як це намагається довести позивач, щоб перекласти обов`язок відшкодування шкоди за договором ОСЦПВ на відповідача.

Вказує, що ОСОБА_2 цілком обґрунтовано посилається на те, що причиною ДТП стала його неуважність та небезпечна експлуатація керованого ним транспортного засобу.

Вважає, що причиною настання шкідливого наслідку є саме його неуважність, а не технічна несправність. Після ДТП автомобіль ОСОБА_2 не оглядався ні експертом, ні аварійним комісаром, його несправність не встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили (як це, наприклад, зазначається у постанові КЦС ВС від 20.11.2019 року, справа №2357/11181/17), та на це не вказували учасники ДТП, свідки і т.д. А тому посилання сторони позивача на технічну несправність керованого ОСОБА_2 транспортного засобу є необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення суду.

Вказує, що у Європротоколі, складеному учасниками ДТП на місці події, відповідачем зазначено, що під час руху відкрилася лапа крана-маніпулятора і пошкодила автомобіль. Таким чином вважає, що лапа крана-маніпулятора самовільно відкрилася під час руху автомобіля та пошкодила припаркований автомобіль саме через технічну несправність, а не через те, що відповідач випадково, через необережність її відкрив.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

13.11.2020 в м.Теребовля по вул.Застіноцькій сталася ДТП за участю автомобіля DAF XF 95 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Opel Astra» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якого автомобіль «Opel Astra» отримав механічні пошкодження.

На місці події учасники склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відобразили на схемі місце розташування транспортних засобів, вказали наявні механічні пошкодження. Водій автомобіля DAF XF 95 державний номерний знак НОМЕР_1 визнав себе винуватим у вчиненні ДТП. Написав пояснення, з яких слідує, що під час руху відкрилася лапа крана-маніпулятора, яка пошкодила припаркований автомобіль «Opel Astra».

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом АР/0392577 від 28.05.2020.

17.11.2020 ОСОБА_2 звернувся до позивача із повідомленням про ДТП, що має ознаки страхового випадку, в якому вказав, що 13.11.2020 р. о 17.40 керував автомобілем DAF XF 95 державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому встановлений маніпулятор, та рухався по вул.Застіноцькій в м.Теребовля. В подальшому, почув, як автомобіль призупинився, ніби щось притримало. Вийшов з автомобіля та побачив, що в автомобіля вирвало лапу крана, а ззаду на проїзній частині стояв «Opel Astra» з механічними пошкодженнями передньої та задньої частини. Автомобіль «Opel Astra» до ДТП стояв припаркований. На місці пригоди склали Європротокол, свою вину ОСОБА_2 визнає, через те, що не забезпечив безпечну експлуатацію керованого транспортного засобу.

Відповідно до Розрахунку ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» від 16.12.2020, збиток, заподіяний ОСОБА_5 , власнику «Opel Astra» номерний знак НОМЕР_3 , складає 78541.17 грн. Франшиза згідно договором 1500 грн. Сума страхового відшкодування відповідно до ст. 22 Закону України «Про ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів» дорівнює ліміту відповідальності страховика за вирахуванням безумовної франшизи та складає 48500 грн.

Як слідує з платіжного доручення від 23.12.2020 №69561202 ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило ОСОБА_6 48500 грн страхової виплати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з суперечливої поведінки відповідача, який після ДТП при оформленні повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду визнав той факт, що автомобіль був технічно несправним, однак заперечив даний факт в ході судового провадження.

Однак, з таким рішенням колегія суддів не погоджується.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За правилами ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом «г» пункту 38.1.1 ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Тобто, умовою виникнення права на регресний позов на підставі підпункту «г» пункту 38.1.1 ст.38 Закону, статті 1191 ЦК України визначено настання двох обставин: виплата страховою компанією страхового відшкодування потерпілій особі та визначення дорожньо-транспортної пригоди в установленому законом порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі, що розглядається, доказами, якими позивач обґрунтовує вищевказані обставини, фактично є лише письмові пояснення відповідача ОСОБА_2 , викладені ним у повідомленні останнього про ДТП та у складеному Європротоколі, в яких він визнав свою вину у ДТП, зазначивши, що не забезпечив безпечну експлуатацію керованого ним т/з, а також, що під час руху відкрилася лапа крана-маніпулятора та пошкодила припаркований автомобіль.

Однак, самі лише посилання відповідача у письмових поясненнях щодо обставин ДТП не може встановлювати факт несправності транспортного засобу, і те, що безпосередньо технічний стан автомобіля під керуванням відповідача призвів до ДТП. Такий доказ самостійно не відповідає ознакам достовірності, оскільки є суб`єктивним викладом учасника ДТП обставин його скоєння, а також достатності, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які інші належні докази, якими було б установлено технічну несправність автомобіля відповідача на момент ДТП (висновок експерта, акт технічного огляду ТЗ тощо). Ні у суді першої інстанції, ні у апеляційній скарзі не заявлялось клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, на вирішення якої було б поставлено питання про те, які несправності, виходячи з вимог ПДР до технічного стану, мав транспортний засіб, яке значення мали несправності у виникненні ДТП тощо.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог без надання позивачем належних доказів, які б були достатніми для підтвердження обставин, зазначених у пп. 38.1.1 «г» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, позивачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково ототожнив поняття «експлуатація» та «технічна справність» транспортного засобу.

Як вбачається з п. 31.4 ПДР України, в якому визначений перелік технічних несправностей транспортного засобу, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: .

Тобто з даної норми слід зробити висновок, що експлуатація транспортного засобу фактично є його використанням, яке заборонене у випадку перелічених у п.31.4 ПДР України технічних несправностей, наявність яких у даній справі належними доказами не встановлено.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу, слід відмовити.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають новому розподілу.

Керуючись ст.ст.141, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ПАЦУЛИ Василя Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу, - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» () на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4 ) судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги в сумі 2209 гривень згідно квитанції №0.0..1 від 05.06.2024.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді