КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/5901/23 Головуючий у І інстанції - Яровенко Н.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/9639/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

установив:

У травні 2023 рокуТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги мотивувало тим, що відповідачі є користувачами та мешканцями кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідачі своєчасно з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з серпня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 квітня 2023 року у розмірі 79132,68 грн., 3% річних у розмірі 5342,76 грн. та інфляційна складова боргу в розмірі 13534,45 грн., та судовий збір у розмірі 2684 грн. і 35 грн. за отриману інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Просило суд, стягнути солідарно з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 79132,68 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 13534,45 грн., 3% річних у розмірі 5342,76 грн., судовий збір у розмірі 268 грн. та 35 грн. за отриману інформацію з Державного реєстру речового права на нерухомого майна.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року зазначений вище позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Євро-реконструкція» заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 21118,20 грн. та за послуги гарячого водопостачання в розмірі 19669,08 грн., а всього стягнуто 40787,29 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ«Євро-реконструкція» 3% річних в розмірі 197,88 грн. та інфляційні втрати 4511,48 грн., а всього стягнуто 4709,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ«Євро-реконструкція`витрати по сплаті судового збору в розмірі 447,34 грн. з кожного.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що строки позовної давності продовжувались у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), на строк дії карантину.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Тобто, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Оскільки, з 12 березня 2017 року строк позовної давності продовжений, відтак, борг у період з 12 березня 2017 року по 01 жовтня 2023 року за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за постачання гарячої води у період з 01 серпня 2017 року по 01 жовтня 2023 року нарахований в межах строку позовної давності, а відповідно подані відповідачами заяви про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності може бути застосована судом лише до частини заявлених позивачем позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у період з грудня 2015 року по лютий 2017 року.

Просило суд, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог за період з 12.03.2017 року по 01.04.2023 року, стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за отримані послуги з постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води у розмірі 70468,62 грн. (за теплову енергію - 32998,63 грн., за постачання гарячої води 37469,99 грн.), 8572,33 грн. - інфляційної складової боргу, 3% річних у розмірі 3763,80 грн. та вирішити питання щодо судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 .

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_2 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція».

Згідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата з послуги вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ч 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною 7 статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем і споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

23.07.2014 року в газеті «Хрещатик» № 103(4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція».

З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року №111(4511).

ТОВ «Євро-Реконструкція» надає мешканцям житлово-комунальні послуги, відповідачі в свою чергу отримували їх, при цьому не в повному обсязі виконували зобов`язання по їх оплаті.

У зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість з жовтня 2014 року по 01 квітня 2023 року у розмірі 79132,68 грн., 3% річних у розмірі 5342,76 грн. та інфляційна складова боргу у розмірі 13534,45 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Врахувавши заяви відповідачів про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням штрафних санкцій з жовтня 2014 року до березня 2020 року, в іншій частині позовні вимоги задоволено.

Так, приймаючи до уваги заяви відповідачів про застосування наслідків спливу строку позовної давності до спірних правовідносин, суд першої обґрунтовано його застосував.

Згідно частини першої ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

За ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно п. 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19: позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин.

При цьому питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18)). (п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19)

Приймаючи до уваги заяви відповідачів про застосування загального строку позовної давності до вимог позивача, ураховуючи, що предмет спору становить суму заборгованості, нараховану за період з жовтня 2014 року по квітень 2023 року за отримані послуги з постачання централізованого опалення та з серпня 2017 року по квітень 2023 року за постачання гарячої води, у той час як позивач звернувся із позовом до суду лише у травні 2023 року, а також, приймаючи до уваги, що позивачем не заявлено клопотання про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності, із зазначенням причини поважності його пропуску, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням правил загальної позовної давності, стягненню підлягає заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з центрального опалення та постачання гарячої води у розмірі 45496, 65 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 40787, 29 грн., 3% річних у розмірі 197,88 грн. та 4511,48 грн. - інфляційної складової боргу.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що строк позовної давності продовжено на термін дії карантину, колегією суддів відхиляються з огляду на те, що позивач, звертаючись до суду, не подавав клопотання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності, з вказівкою на обставини, що слугували б перешкодою для його звернення з позовом в межах законодавчо встановленого строку, судом їх наявність не досліджувалась на підстави поважності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба