ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Соловей Г.В., вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, до досягнення донькою повноліття.

Згідно з ч.3 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звернутися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Разом з тим, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України може бути видано судовий наказ, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За нормами, викладеними у ч. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2012, наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Перевіривши надані заявником документи, суд приходить до висновку, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, оскільки до заяви не додано документів, які безспірно підтверджують факт проживання дитини разом з батьком та перебування його на утриманні.

Так, наданий акт від 26.07.2024 року, яким сусіди ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтверджують, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з батьком ОСОБА_1 з 2014 року по 2021 рік та з 2022 року по теперішній час, постійно перебуває на його утриманні, судом не може бути взятий до уваги, як належний доказ проживання дитини з батьком та перебування на його утриманні, оскільки адреса проживання більшості сусідів відрізняєть від адреси проживання заявника, як і містяться розбіжності в даті народження дитини ОСОБА_9 .

Також, суд не бере до уваги акт обстеження житлово-побутових умов від 24.07.2024 року за вих. № 01/13/14, яким комісія комітету самоорганізації населення мікрорайону «Снігурівка» у складі голови комітету ОСОБА_10 та голови вуличного комітету вулиці Козацької Слави Волинець М.І. провели обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та встановили, що разом з ОСОБА_1 проживає його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати дитини вихованням не цікавиться, матеріально не забезпечує та живе самостійним життям. Оскільки даний акт підписано лише одним членом комісії та містяться розбіжності в даті народження дитини ОСОБА_9 .

Будь-яких інших письмових доказів, які беззаперечно підтверджують факт проживання дитини з заявником та перебування на його утриманні матеріали справи не містять.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що вона подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а додані до заяви про видачу судового наказу письмові документи не підтверджують наведені в заяві доводи.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 1,8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення її недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.161,165, 259-261 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.номер НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідент.номер НОМЕР_2 , зареєстр.: АДРЕСА_2 аліментів на дитину.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей