Справа № 207/2634/2012
Провадження № 22-ц/801/1405/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дєдов М. С.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 рокуСправа № 207/2634/2012м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання: Луцишина О. П.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач: Іллінецька міська рада,

треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особа, яка не брала участь у розгляді справи - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2012 року, ухвалене під головуванням судді Дєдова М. С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тягунської сільської ради, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на земельний і майновий пай в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 до звернувся до суду із позовом до Тягунської сільської ради, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_6 , яка заповіту за життя не залишила. Він є єдиним спадкоємцем майна покійної, оскільки син покійної ОСОБА_2 та донька ОСОБА_5 спадщину не приймали та надали заяви про відмову від спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Просив суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) площею 3,38 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебувають у власності КСП «Маяк» с. Володимирівка Іллінецького району Вінницької області, а також на майно пайового фонду КСП «Маяк» с. Володимирівка Іллінецького району Вінницької області в розмірі 7072 грн, що становить 0,396% в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2012 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) площею 3,38 в умовних кадастрових гектарах з земель, що перебувають у власності КСП «Маяк» с. Володимирівка Іллінецького району Вінницької області, а також на майно пайового фонду КСП «Маяк» с. Володимирівка Іллінецького району Вінницької області в розмірі 7072 грн, що становить 0,396% в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення скасувати, ухваливши нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що суд не визначив належний склад усіх учасників справи, не залучив його до участі у справі, в той час як він також є сином померлої ОСОБА_6 та спадкоємцем першої черги. Суд не врахував, що позов пред`явлено до сільської ради, хоча у цій справі відповідачами мають бути інші спадкоємці померлої ОСОБА_6 . У матеріалах справи містяться сфальсифіковані заяви третіх осіб про визнання позову.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 червня 2024 року справу було призначено до розгляду на 25 липня 2024 року о 14 год. 00 хв.

25 липня 2024 року розгляд справи було відкладено на 22 серпня 2024 року, через повернення в зв`язку з неврученням позивачу ОСОБА_1 судової повістки. Причинами невручення відділення АТ «Укрпошта» зазначило закінчення терміну зберігання. Інші адреси та засоби зв`язку ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного у колегії суддів є підстави вважати місце перебування (місцезнаходження) позивача ОСОБА_1 невідомим.

Відповідно до змісту ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Апеляційний суд вжив усі заходи щодо належного повідомлення про час, дату та місце розгляду справи в установлені законом строки ОСОБА_1 шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про судове засідання 22.08.2024 року.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, передумовою якого є не відсутність учасників справи, а неможливість вирішення спору в судовому засіданні.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2023 року вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 є спадкоємцем першої черги майна після смерті його матері ОСОБА_6 , а інші спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовились та не заперечують проти задоволення позову. При цьому належним відповідачем у справі вважав Тягунську сільську раду.

Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Апеляційним судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай), площею 3,38 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебувають у власності КСП «Маяк» с. Володимирівка Іллінецького району Вінницької області, а також на майно пайового фонду цього ж КСП в розмірі 7072 грн, що становить 0,396%.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Іллінецької державної нотаріальної контори 21.02.1992 р., зареєстрований у реєстрі за №261, яким заповіла належний їй жилий будинок господарськими будівлями та спорудами, розташований у с. Володимирівка Іллінецького району Вінницької області синам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

Спадкоємцями першої черги іншого майна після смерті ОСОБА_6 є усі її діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4

08 серпня 2015 року ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_10 .

Як вбачається з довідки Іллінецької міської ради від 08 лютого 2024 року №35, на час відкриття спадщини разом із ОСОБА_6 проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Предметом позову у справі, яка переглядається, є визнання майнових прав позивача на земельну ділянку (пай) та майновий пай КСП «Маяк» в порядку спадкування після смерті матері.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу, а тому колегія суддів вважає, що звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом було передчасним.

Крім цього, слід врахувати , що згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У даній справі позивач свідомо, за наявності інших спадкоємців - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , пред`явив позов до органу місцевого самоврядування в особі Тягнунської сільської ради. При цьому, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вказав третіми особами, а ОСОБА_4 взагалі не був залучений до участі у розгляді справи.

В силу повноважень, визначених ЦПК України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями заміни сторони або залучення співвідповідачів з власної ініціативи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги безумовно стосуються прав та обов`язків ОСОБА_4 , який не приймав участі у розгляді справи, а тому рішення суду, що вирішило питання про його права і обов`язки підлягає скасуванню.

Відповідно до змісту ст.ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

В свою чергу, ОСОБА_1 не позбавлений можливості повторно звернутися до суду першої інстанції з відповідним позовом до належних відповідачів.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що позивач не надав суду доказів неможливості оформлення ним спадкових прав у нотаріуса, пред`явив позов до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду у справі підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційним судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню 1816,8 грн судового збору за подання апеляційної скарги .

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2012 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Тягунської сільської ради, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на земельний пай і майно пайового фонду в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1816,8 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С.Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський