Справа № 292/455/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Годлюк А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника органу опіки та піклування Голішевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа Відділ (служба) у справах дітей Станишівської сільської ради ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2024р. звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він і ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з травня 2021р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 займається вихованням сина, стежить за станом його здоров`я, навчанням, харчування та матеріальним забезпеченням. Мати дитини ОСОБА_3 проживає окремо, має власну родину та дитину від іншого чоловіка. З сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спілкується по телефону, цікавиться його здоров`ям та успіхами в школі, однак вихованням, утриманням та розвитком займається позивач. Враховуючи вищезазначене ОСОБА_1 просить вимоги позовної заяви задовольнити.

На адресу суду 09.05.2024р. надійшла заява про зміну (уточнення) предмету позову, з якої вбачається, що ОСОБА_1 просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на самостійному вихованні та повному утриманні батька ОСОБА_1 разом з батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 вказав, що неповнолітній ОСОБА_6 з травня 2021р. проживає разом із батьком. Таке рішення було спільно прийняте сторонами. Вихованням та утриманням сина займається позивач. Мати має свою іншу родину та участі в догляді за ОСОБА_6 не бере. ОСОБА_1 є віськовослужбовцем. Представник позивача просив у рішенні зазначити, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька.

В судовому засіданні відповідач вимоги позовної заяви визнала. Підтвердила, що син з 2021р. проживає з батьком. Із сином відповідачка спілкується, бачиться декілька разів на тиждень. Можливості матеріально забезпечити дитину не має, оскільки не працює. Крім того створила іншу сім`ю в якій має дитину.

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову і при ухваленні рішення просив врахувати рішення та висновок Станишівського сільської ради виконавчого комітету Житомирського району Житомирської області. Додатково пояснила, що в будинку позивача є 4 кімнати, одну з яких займає ОСОБА_7 та у дитини наявні всі умови для проживання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що під час спільного проживання у ОСОБА_8 і ОСОБА_9 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серій НОМЕР_1 (а.с. 13).

З витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою батька, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно довідки про склад сім`ї від 05.04.2024р. № 331 виданої Станишівською сільською радою Житомирського району Житомирської області, до складу сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Згідно характеристики ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як здобувача освіти 5-А класу ліцею № 34 м. Житомира, батько ОСОБА_1 приділяє багато уваги вихованню сина, постійно підтримує зв`язок із класним керівником, вчителями, регулярно відвідує батьківські збори. Мати ОСОБА_4 у 2023-2024 навчальному році контактів з класним керівником не підтримувала, до батьківських зборів не приєднувалась (а.с. 16).

Як вбачається з актів обстеження умов проживання № 12 від 10.03.2023р. та № 40 від 08.04.2024р. за адресою: АДРЕСА_1 , проживають: ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_10 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Умови проживання дитини задовільні, наявні необхідні побутові зручності. У хлопця наявна окрема кімната, шафа для одягу, місце для виконання домашнього завдання та гри. Матір ОСОБА_6 разом з сином не проживає. Вихованням дитини займається ОСОБА_1 , зокрема ОСОБА_6 відвідує гурток гончарства та плавання (а.с.17-18).

Рішенням виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20.06.2024р., затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №11 від 27.05.2024р. та визначено за доцільне проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 60, 61).

Свідок ОСОБА_11 , яка є класним керівником ОСОБА_4 , в судовому засіданні вказала, що дитина проживає з батьком та бабусею. Де мати їй не відомо. Зі слів батька їй відомо, що ОСОБА_6 спілкується з матір`ю. До батька хлопчик відносить гарно, багато чого розповідає. Батько постійно цікавиться успішністю, оцінками сина, приходить на батьківські збори, телефонує.

ОСОБА_12 в якості свідка повідомив, що знайомий з позивачем, а з ОСОБА_13 не знайомий. Вказав, що позивач проживає разом із сином та мамою. Син проживає разом з батьком другий рік. Позивач завозить та забирає сина зі школи.

Отже, позивач контролює навчання дитини та відповідально ставиться до його виховання, що також підтверджено у судовому засіданні показами свідків та матеріалами справи.

З матеріалів справи, зокрема зі змісту позовної заяви не вбачається конфлікту між сторонами щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до сина та їх реалізації.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідності ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п.1 ст.9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з травня 2021 і по даний час, за власним бажанням, проживає разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 займається вихованням сина, стежить за його здоров`єм, начанням, харчуванням та матеріальним забезпеченням.

Мати дитини ОСОБА_13 , проживає окремо, має власну родину та дитину. З ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спілкується по телефону, цікавиться його здоров`ям та успіхами в школі. ОСОБА_6 приходить до мами (відповідача) після школи декілька разів на тиждень, де разом проводять час, спілкуються, обідають.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_13 в судовому засіданні не заперечила, щодо визначення місця проживання сина з батьком, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

З пояснень в судовому засіданні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що останній за своїм бажанням проживає з батьком оскільки, йому так краще. ОСОБА_6 має гарні відносини з батьком, умови проживання йому подобаються. З мамою бачиться декілька разів на тиждень.

Разом з тим, вимогу позивача в частині щодо визначення перебування дитини на самостійному вихованні та повному утриманні батька, суд розцінює, як окрему вимогу у вигляді встановлення такого факту та з цього приводу зазначає наступне.

Вбачається, що на підтвердження обставин перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на самостійному вихованні та повному утриманні ОСОБА_1 , останнім надано витяг з реєстру територіальної громади про реєстрацію дитини за адресою позивача, висновок №07 комісії з питань захисту прав дитини Станішівської сільської ради від 21.03.2023, які не є достатніми доказами для встановлення відповідного факту.

Крім того, з матеріалів справи, пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спілкується з матір`ю - ОСОБА_13 декілька разів на тиждень, приходить до мами на обід, тобто підтримує контакт та родинні відносини з останньою.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач повністю та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина.

Отже, враховуючи ставлення матері до своїх батьківських обов`зків, доказів, які надані позивачем для того, щоб переконливо дійти висновку, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на самостійному вихованні та повному утриманні ОСОБА_1 є недостатніми.

На підставі викладеного, враховуючи вік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його думку щодо визначення місця проживання з батьком, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, фактичне місце проживання дитини з батьком, який працює, створив належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, піклується про його навчання та виховання, виявляє до дитини увагу та турботу, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення умов, необхідних для повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку дитини, слід визначити його місце проживання із батьком та задовольнити вимоги позовної заяви частково.

Разом з тим, суд вважає відсутніми підстави для визначення конкретної адреси місця проживання дитини, оскільки за положеннями частини 1 статті 161 СК України, вирішуючи спір щодо місця проживання дитини, суд визначає з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, а не визначає адресу, за якою буде проживати дитина з тим чи з іншим із батьків.

Керуючись ст.160, 161 СК України, ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визначити місце проживання дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. У задоволенні решти позових вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В. П. Маслак