06.09.2024 Справа № 756/7942/24
Справа ун. № 756/7942/24
пр.№2/756/3835/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

06 вересня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценка О.М.,

при секретарі - Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Страхова група« Віді- страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,-

В С Т А Н О В И В

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 01.10.2023 в м. Києві на пр-ті Оболонському, сталася дорожньо-транспорта пригода за участю транспортних засобів «Toyota RAV4» д.н. НОМЕР_1 та «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 відповідно, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.11.2023 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП.

Власник (страхувальник) транспортного засобу «Toyota RAV4» д.н. НОМЕР_1 , 16.10.2023 звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 18.10.2023 позивачем, на підставі заяви, Страхового акту №17007 від 17.10.2023, рахунку від 11.10.2023, чеку від 02.10.2023 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 281 398,60рн.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована. В зв`язку з чим, до страховика перейшло право вимоги відшкодування шкоди заподіяної винною особою у вказаному вище розмірі. Після здійснення страхового відшкодування позивачем на адресу відповідача направлявся лист щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, однак зазначений лист відповідачем проігноровано, жодних дій, спрямованих на врегулювання питання страхового відшкодування у позасудовому порядку з боку відповідача не вживалося. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 суму страхового відшкодування саме в розмірі 281 398,60грн та судові витрати у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, відповідно до якої позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, щодо прийняття заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

09.03.2023 між ОСОБА_2 та Страховою групою « Віді- страхування» було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом Clau-28515, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є «Toyota RAV4» д.н. НОМЕР_1 .

01.10.2023 в м. Києві на пр-ті Оболонському, сталася дорожньо-транспорта пригода за участю транспортних засобів «Toyota RAV4» д.н. НОМЕР_1 та «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 відповідно, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.11.2023 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП.

Власник (страхувальник) транспортного засобу «Toyota RAV4» д.н. НОМЕР_1 , 16.10.2023 звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 18.10.2023 позивачем, на підставі заяви, Страхового акту №17007 від 17.10.2023, рахунку від 11.10.2023, чеку від 02.10.2023 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 281 398,60рн.

Станом на момент ДТП, тобто 01.10.2023 року, відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ», державний номер НОМЕР_3 , яким керував відповідач, перед третіми особами не було застраховано, що підтверджується наданим до суду витягом з Централізованої бази даних МТСБУ.

Відповідно до частини першоїстатті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другоюстатті 1187 ЦК Україниджерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другоюстатті 22 ЦК Українивизначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача, станом на момент скоєння ДТП застрахована не була, до Товариства з додатковою відповідальністю «Віді-страхування» перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до ОСОБА_1 , як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно дост. 993 ЦК Українидо страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена уст. 27 Закону України«Про страхування».

Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

Відповідно дост. 980 Цивільного кодексу Українита ст. 4 Закону України«Про страхування»предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняттярегрестасуброгація. Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно достатті 993 ЦКі статті 27 Закону України«Про страхування»встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положеннястатті 515 ЦКсуброгація застосовується лише до майнового страхування.

Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст.261, ст.262 ЦК України).

Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача.

Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до Товариства з додатковою відповідальністю «Віді-страхування» перейшло право вимоги до відповідача на підставіст. 993 ЦК України- в порядку суброгації.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідачем не надано належних доказів щодо відсутності його вини у скоєнні ДТП, яка сталася 01.10.2023 року.

Відповідно дост. 2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зіст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідноправомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинствасуду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц.

На підставі викладеного, оцінивши належність, достовірність, достатність доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування обґрунтовані, підтверджені вказаними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, відповідно дост. 141 ЦПК Українипідлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подачу позову до суду у розмірі 3376,78 грн.

Керуючись ст. ст.367,374,375,381-384 ЦПК України

В И Р І Ш И В

Позов Страхова група« Віді- страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова група« Віді- страхування» (місцезнаходження: 08131 Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева 60-а; ) суму страхового відшкодування в розмірі 281 398 грн. 60 коп. та судовий збір в розмірі 3376 грн. 78 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано Київському апеляційному суду, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М. Луценко