РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Власюк Д.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

Позов обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем укладено Договір №39/20 про надання послуг від 01 липня 2020 року, відповідно до умов якого, відповідач доручає, позивач прийняв на себе організацію і виконання робіт/надання послуг: прибирання місць загального користування; прибирання прибудинкової території; послуга чергового по режиму; інженерно-технічне обслуговування та експлуатація внутрішньо будинкових мереж у приміщенні "Бізнес-центру" за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до Додатку №1 від 01 липня 2020 року сторони погодили, що розмір плати за надання послуг відповідно до Договору за кожен наступний місяць складає 837,00грн. На виконання Договору позивачем надано послуги з 31.01.21 року по серпень 2022 року на загальну суму 16 740 грн., проте оплата відповідачем не проведена. З огляду на зазначене просить стягнути з відповідача на її користь 16 740 грн.

Ухвалою суду від 10.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представником позивача адвокатом Оприск Л.Є. подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що жодних актів виконаних робіт на підтвердження факту виконання робіт/надання послуг позивачем до матеріалів позову не долучено та суду не представлено, оскільки відповідач їх отримав та не повернув підписані. Долучений до позовної заяви акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2021 р. - серпень 2022 р., як про те вбачається із нього, ОСОБА_3 також не підписано, оскільки він лише обіцяв здійснити оплату, проте такої не провів. Докази на підтвердження скерування відповідних актів для підпису відповідачу до 2 числа кожного місяця, наступного за календарним місяцем не надано, оскільки акти відповідач отримував наручно і жодних претензій не висловлював. Наголосила, що відповідач договірні зобов`язання виконував до січня 2021 року і жодних претензій не висловлював. Відповідач не заперечує того факту, що він є власником приміщення, яке розташоване в приміщеннях «Бізнес-Центру», за адресою: АДРЕСА_1 . Ця обставина також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Крім того просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представником відповідача адвокатом Зубашевським Н.П. на адресу суду подано пояснення по справі, згідно з якими вважає позов необґрунтованим та безпідставним, а наведені твердження позивача неспроможними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, не обґрунтовуються належними й допустимими доказами. Вважаємо, що підстав для висновків, до котрих дійшов позивач, не вбачається. При цьому, Позивач зазначив у фабулі позовної заяви, «на виконання Договору Позивачем надано послуги з 31.01.21 року по серпень 2022 року на загальну суму 16740 грн, проте оплата Відповідачем не проведена». Разом із тим, жодних актів виконаних робіт на підтвердження факту виконання робіт/надання послуг позивачем до матеріалів позову не долучено та суду не представлено, а долучений до позовної заяви акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2021 р. - серпень 2022 р., як про те вбачається із нього, ОСОБА_2 не підписано. Окрім того відсутні будь-які докази на підтвердження скерування відповідних актів для підпису відповідачу до 2 числа кожного місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично виконувалися роботи/надавалися послуги, а виконавець жодного разу за вказаний період не констатував факт відмови замовника від підписання актів, в яких ним зафіксовано обсяг та вартість наданих послуг (виконаних робіт) та не скеровував замовнику жодних претензій. Таким чином, на підставі поданих стороною позивача доказів не видається можливим встановити ту обставину, що позивачем виконано зобов`язання визначені договором. Отже наявні підстави для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін, представників сторін, на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши докази в справі, суд доходить до наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В ході розгляду справи встановлено та сторонами не заперечується, що між позивачем та відповідачем 01 липня 2020 року укладено Договір №39/20 про надання послуг. Відповідно до п. 1.1. Договору умов якого, відповідач доручає, позивач прийняв на себе організацію і виконання робіт/надання послуг: прибирання місць загального користування; прибирання прибудинкової території; послуга чергового по режиму; інженерно-технічне обслуговування та експлуатація внутрішньо будинкових мереж у приміщенні "Бізнес-центру" за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 2.2. Договору факт виконання робіт робіт/надання послуг підтверджується та фіксується відповідними актами виконання робіт, які підписуються повноважними представниками сторін до 2 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично виконувалися робти/надавалися послуги.

Із пункту 2.3 Договору вбачається, що підписання Акту виконання робіт представником замовника є підтвердженням відсутності претензій зі сторони замовника.

Відповідно до Додатку №1 від 01 липня 2020 року сторони погодили, що розмір плати за надання послуг відповідно до Договору за кожен наступний місяць складає 837,00грн.

Позивач покликається на те, що на виконання Договору позивачем надано послуги з 31.01.2021 року по серпень 2022 року на загальну суму 16 740 грн., проте оплата відповідачем не проведена.

На спростування вимог позивача, представник відповідача зазначив, що жодних актів виконаних робіт на підтвердження факту виконання робіт/надання послуг позивачем до матеріалів позову не долучено та суду не представлено, а долучений до позовної заяви акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2021 р. - серпень 2022 р., ОСОБА_2 не підписано. Окрім того відсутні будь-які докази на підтвердження скерування відповідних актів для підпису відповідачу до 2 числа кожного місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично виконувалися роботи/надавалися послуги, а виконавець жодного разу за вказаний період не констатував факт відмови замовника від підписання актів, в яких ним зафіксовано обсяг та вартість наданих послуги (виконаних робіт) та не скеровував замовнику жодних претензій.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.3 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивач зазначає, що відповідачем в порушення взятих на себе зобов`язань не сплачено за надані відповідно до договору послуги за період з 31.01.21 року по серпень 2022 року.

На спростування вимог позивача представник відповідача зазначив, що позивачем до матеріалів справи не долучено жодних актів виконаних робіт, підписаних обома сторонами, на підтвердження факту виконання робіт/надання послуг позивачем, а долучений до позовної заяви акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2021 р. - серпень 2022 р., відповідачем ОСОБА_2 також не підписано.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення грошових коштів, на підтвердження боргу долучено акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2021 року -серпень 2022 року та ряд актів надання послуг зокрема, акти надання послуг: № 344 від 30.09.2021, № 468 від 31.12.2021, № 135 від 30.04.2021, № 45 від 28.02.2021, № 384 від 31.10.2021, № 304 від 31.08.2021, № 2 від 31.01.2021, № 179 від 31.05.2021, № 222 від 30.06.2021, № 108 від 31.03.2021, № 117 від 31.03.2021, № 491 від 31.12.2021, № 370 від 30.09.2021, № 409 від 31.10.2021, № 164 від 30.04.2021, № 144 від 30.04.2022, № 69 від 28.02.2022, № 74 від 28.02.2021, № 291 від 31.07.2021, № 330 від 31.08.2021, № 26 від 31.01.2022, № 448 від 30.11.2021, № 31 від 31.01.2021, № 183 від 31.05.2022, № 207 від 31.05.2021, № 116 від 31.03.2021, № 220 від 30.06.2022, № 249 від 30.06.2021, № 369 від 30.09.2021, № 490 від 31.12.2021, № 163 від 30.04.2021, № 73 від 28.02.2021, № 290 від 31.07.2021, № 68 від 28.02.2022, № 45 від 28.02.2021, № 30 від 31.01.2021, № 25 від 31.01.2022, № 182 від 31.05.2022, № 219 від 30.06.2022, № 248 від 30.06.2021, № 447 від 30.11.2021, № 143 від 30.04.2022, № 206 від 31.05.2021, № 329 від 31.08.2021, № 264 від 31.07.2021, № 88 від 31.03.2021, № 222 від 30.06.2021, № 222 від 30.06.2021, однак, із наданих позивачем доказів не видається можливим встановити ту обставину, що позивачем виконано зобов`язання, визначені договором, та які саме послуги були надані, крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження скерування відповідачу актів виконаних робіт, а із долучених до матеріалів справи актів вбачається, що значна частина таких стосується інших договорів, які не є предметом спору. Самі ж акти долучені без підписів відповідача ОСОБА_2 .

Суд враховує висновки Верховного Суду, до яких дійшов суд у Постанові від 03.12.2019 у справі №909/574/18, предметом розгляду у справі були вимоги про стягнення заборгованості з оплати виконаних робіт за договором підряду. Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції, який за результатами дослідження та оцінки зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, встановив, що у справі відсутні передбачені умовами договору та нормами чинного законодавства первинні документи - акти приймання-передачі виконаних підрядних робіт, які б підтверджували факт виконання спірних робіт та, відповідно які б давали підстави для висновку про наявність заборгованості відповідача за договором підряду. Наявні у справі акти виконаних робіт визнані апеляційним судом неналежними доказами, тобто такими, що не дозволяють встановити обставини, які входять в предмет доказування у даній справі (виконання робіт за договором у заявленому обсязі).

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову та доходить висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв`язку з безпідставністю.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відмовити.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 992,40 гривень, сплаченого позивачкою при поданні позовної заяви, та на правничу допомогу, надану позивачці в сумі 5000,00 гривень, залишити за позивачкою.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі -

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3

Повний текст рішення виготовлено 30 липня 2024 року.

Суддя Мигаль Г.П.