печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-5966/24
12 серпня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Бусик О.Л.,
за участю секретаря судових засідань Романенко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Київської міської державної адміністрації про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
У квітні 2024 року до Печерського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_3 із позовом до Київської міської ради, про визначення додаткового строку в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня набрання рішенням суду законної сили.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно померлого немає. 13 березня 2024 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ігнатова Д. із заявою про роз`яснення порядку прийняття спадщини.
13 березня 2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Д. надав відповідь позивачу, з якої вбачається, що останній необхідно звернутись до суду для отримання додаткового строку для прийняття спадщини.
Ухвалою суду від 15.04.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 17.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 , про що складено актовий запис № 2876 та видано відповідне свідоцтво Київським відділом Центрального міжрегіонального управлінням юстиції (м.Київ).

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , від 16.05.1976 р.

Після смерті батька позивача, відкрилася спадщина.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви, не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказує на те, що на дату смерті батька, в Україні тривали карантинні обмеження пов`язані із мінімізацією ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, які припинені з 01.07.2023 року, а також - воєнний стан, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, що викликало обґрунтовану затримку у реалізації процесуальних дій. Окрім того, позивач є громадянкою Держави Ізраїль, та постійно проживає на території Iзраїлю, турбуючись про своє життя та здоров`я, у зв`язку із військовими діями на території України, не наважувалась приїхати в Україну для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, починаючи з 07.10.2023 року в Ізраїлі тривають військові дії пов`язані з загостренням збройного конфлікту між Ізраїлем та палестинськими бойовиками на чолі з Xaмacом. Таким чином, вказані події та значна відстань між місцем проживання позивачки і її місцем смерті батька, безпосередньо вплинули на можливість приїзду до України, та на пропуск шестимісячного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини судом визнано поважними, а відтак такий строк підлягає поновленню з метою захисту невизнаних спадкових прав позивача.

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 258-259, 263-265, 352, 354, 355, 1272 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Київської міської державної адміністрації про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_5 , додатковий строк у три місяці, з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви до нотаріальних органів про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Позивач - ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Київська міська державна адміністрація (вул. Хрещатик, буд. 36, м. Київ, 01044, .)

Повний текст судового рішення складено 13 серпня 2024 року.

Суддя О.Л. Бусик