Справа № 583/165/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання в порядку судового контролю за виконанням судового рішення щодо не зняття арешту з коштів боржника та примусового стягнення коштів за статусом спеціального режиму використання,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Цуркан В.І звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність органу примусового виконання в порядку судового контролю за виконанням судового рішення щодо не зняття арешту з коштів боржника та примусового стягнення коштів за статусом спеціального режиму використання, в якій просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матосої І.Ю. в межах виконавчого провадження № 73671182 по примусовому виконанню постанови Сумського апеляційного суду від 12.10.2023 р. № 583/718/23 (22-ц/816/1268/23 - 22-ц/816/1269/23 - 22-ц/816/1270/23) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. по накладенню арешту та залишення без зняття арешту на кошти боржника ОСОБА_1 ; визнати незаконною постанову державного виконавця Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матосої І.Ю. від 25.12.2023 р. в межах виконавчого провадження № 73671182 в частині накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 зі спеціальним режимом використання як пенсійне та соціальне забезпечення (виплати переселенцю та аліменти на утримання неповнолітньої дитини); визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матосої І.Ю. в межах виконавчого провадження № 73671182 по не зняттю арешту з коштів боржника зі спеціальним режимом використання як пенсійне та соціальне забезпечення (виплати переселенцю та аліменти на утримання неповнолітньої дитини) на картковому рахунку НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 починаючи з 04.01.2024 р. (подання заяви боржника) по 10.01.2024 р. (закінчення виконавчого провадження). Скаргу мотивує тим, що державним виконавцем Охтирського ВДВС у Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матосовою І.Ю. здійснюється виконання рішення суду про стягнення із ОСОБА_1 грошових коштів. Із метою виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на всі рахунки боржника, відкриті в банківських установах. Однак ОСОБА_1 є особою з інвалідністю і єдиним його доходом є пенсія, та виплати як переселенця, перерахування якої здійснюється на картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», а тому даний рахунок має спеціальний режим використання. На підтвердження вказаних обставин державному виконавцю надана довідка, видана банком, однак незважаючи на це, в знятті арешту відмовлено. Крім того, 26.03.2022 р. набрав чинності Закон від 15.03.2022 р. № 2129-ІХ «Про внесення змін до розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з чим припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Цуркан В.І. в судовому засіданні скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить справу розглядати без участі представника. Також подав заяву про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Скаржник ОСОБА_1 , державний виконавець Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матосова І.Ю., представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, згідно вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника скаржника, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні в Охтирському відділі ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 73671182 з виконання виконавчого листа № 583/718/23, виданого 18.12.2023 р. Сумським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат на правничу допомогу 3000 грн.

25.12.2023 р. державним виконавцем Матосовою І.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73671182 з примусового виконання виконавчого листа № 583/718/23, виданого 18.12.2023 р. Сумським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат на правничу допомогу 3000 грн. та зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно (а.с. 27).

Також 25.12.2023 р. державним виконавцем Матосовою І.Ю. винесено постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 300 грн. та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 272,28 грн. (а.с. 25, 30).

Постановою державного виконавця Матосової І.Ю. від 25.12.2023 р. про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 3572,28 грн. (а.с. 26).

10.01.2024 р. державним виконавцем Матосовою І.Ю. винесено постанову про зняття арешту з коштів, якою знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_1 , на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконання виконавчого документа.

10.01.2024 р. державним виконавцем Матосовою І.Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 73671182 з примусового виконання виконавчого листа № 583/718/23, виданого 18.12.2023 р. Сумським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат на правничу допомогу 3000 грн. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконання виконавчого документа (а.с. 12).

З матеріалів виконавчого провадження № 73671182 вбачається, що 29.12.2023 р. представником боржника було подано до Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмову заяву (вх. №9370 від 29.12.2013 р.), в якій представник боржника повідомляв про те, що боржник є інвалідом 1 групи, та що пенсія є його єдиним джерелом доходу, та просив скасувати арешт коштів боржника та застосувати заходи по примусовому виконанню рішення суду майнового характеру шляхом звернення стягнення на заробіток та доходи боржника в розмірі 20 % від всіх видів заробітку та доходів. До заяви було додано: копія довідки МСЕК про інвалідність боржника, копію посвідчення інваліда.

02.01.2024 р. начальником Охтирському відділі ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Л. Мовчан було надано відповідь на дану заяву, в якій зазначено, що підстави для зняття арешту з коштів відсутні, так як боржником не надано документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Також зазначено, що відрахування із пенсії боржника не проводяться у відповідності до норм чинного законодавства (а.с. 22-24).

04.01.2024 р. представник боржника повторно звернувся з заявою про скасування арешту коштів фізичної особи інваліда 1 групи, організацію примусового стягнення з заробітку та доходів боржника, в якій вимагав скасувати арешт коштів боржника та застосувати заходи по примусовому виконанню рішення суду майнового характеру шляхом звернення стягнення на заробіток та доходи боржника в розмірі 20 % від всіх видів заробітку та доходів. До заяви було додано: копія довідки МСЕК про інвалідність боржника, копію посвідчення інваліда, копія довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» про банківський рахунок боржника ОСОБА_1 (а.с. 34-38).

10.01.2024 р. начальником Охтирському відділі ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Л. Мовчан було надано відповідь на дану заяву, в якій зазначено, що представником боржника до заяви від 04.01.2024 року додано довідку АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої ОСОБА_1 має відкритий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», на який отримує соціальні виплати, а також на вказану картку (рахунок) може бути зараховано будь-яку виплату (переказ). Проте, до вказаної заяви не додано довідки про цільове призначення коштів та довідки про рук коштів за останні шість місяців по даному рахунку, з якої вбачалось би, що на зазначений рахунок надходять виключно пенсійні виплати. Також роз`яснено, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень органів під час дії воєнного стану» від 11.04.2023 р. № 3048-ІХ тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації) (а.с. 20-21).

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За приписами частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначене правило визначає ті кошти, що складають заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами (частина третя статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

В абзаці другому частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних виконавчих дій, передбачав тимчасове (на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні) припинення звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Суд зауважує, що формулювання наведеного абзацу «…звернення стягнення на пенсію, стипендію» за змістом відсилає до назви розділу IX Закону України «Про виконавче провадження», який так само й називається - «Звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника».

У цьому розділі містяться правові норми, які визначають умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок відрахування та розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, а також передбачено перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову.

Тобто у розумінні приписів цього розділу під зверненням стягнення мається на увазі саме списання (відрахування) коштів, що становлять заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Натомість правила, що регулюються питання накладення арешту на майно (кошти) боржника та зняття такого арешту, містяться в іншому розділі VII Закону України «Про виконавче провадження», який має назву «Порядок звернення стягнення на майно боржника».

У статтях цього розділу передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови, зокрема, про арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Отже, приписи розділу VII Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника є загальними правилами, а приписи розділу IX цього Закону про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - спеціальними, оскільки застосовуються лише у визначених випадках, зокрема, у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, а також за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Саме щодо порядку вчинення виконавчих дій, врегульованих розділом IX Закону України «Про виконавче провадження», які полягають у зверненні стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, приписи пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» передбачають їх тимчасове припинення: саме на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

В даній справі державний виконавець не виносив постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 , відтак порушень пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не допустив.

Також суд звертає увагу, що, накладаючи арешт на грошові кошти боржника державний виконавець у постанові зазначив, що арешт накладається на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Тому під час винесення оскаржуваної постанови не порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», частиною третьою статті 52 якого передбачено, що саме на банк покладено обов`язок перевірити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку і повернути його постанову без виконання.

Суд наголошує, що у державного виконавця не було правових підстав для скасування арешту з рахунку боржника до отримання відповідних підтверджуючих документів про спеціальний режим банківського рахунку, оскільки в оскаржуваній постанові виконавець застеріг, на які саме кошти та на які рахунки арешт не накладається.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 29 вересня 2023 року у справі № 336/1212/23 (провадження № 61-6333св23).

Крім того, у пунктах 7.14-7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) зазначено, що «виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) зроблено висновок, що «не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї, за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. Водночас на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується. Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом».

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою державного виконавця накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_1 . При цьому державний виконавець визначила порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або кошти, звернення стягнення на які заборонено законом. Доводи представника ОСОБА_1 та установлені обставини не містять відомостей, що на момент винесення вказаної постанови державний виконавець мав інформацію, що відповідний рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», відкритий на ім`я ОСОБА_1 , має спеціальний режим використання та/або на нього зараховується пенсія і розмір коштів, що складають пенсію на цьому рахунку.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця по накладенню арешту на кошти боржника та визнання незаконною постанови від 25.12.2023 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі №211/4347/15-ц (провадження №61-20177св21), від 22 липня 2021 року у справі № 280/3860/20 (провадження № К/9901/32604/20)

Судом також встановлено, що боржник та його представник, звертаючись 29.12.2013 року та 04.01.2024 року до державного виконавця з заявами про скасування арешту коштів боржника, не надали документів, які підтверджують, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, хоча державним виконавцем у відповідях на заяви представника боржника зазначалося про необхідність документального підтвердження боржником зазначених обставин.

Довідка ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.01.2024 р. про наявність у боржника ОСОБА_1 карткового рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», яка була надана представником боржника держаному виконавцю разом з заявою від 04.01.2024 року, не є підставою для скасування арешту з рахунку боржника, так як в довідці зазначено, що на картку НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), тобто не лише пенсія або інша соціальна виплата. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено (а.с. 36, 17).

Суд також не може взяти до уваги додану до скарги довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 10.01.2024 року (а.с. 16), яка містить виписку по надходженням по картці/рахунку боржника № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC3 від 12.07.2016 за період 01.06.2023-10.01.2024, на підтвердження того, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, оскільки з даної виписки не вбачається, які саме кошти (пенсія, допомога, аліменти, інший дохід, переказ, тощо) були зараховані на даний рахунок. Крім того, з виписки вбачається, що 07.12.2023 р. на рахунок було зараховано кошти в сумі 18240,94 грн., що значно перевищує розмір пенсії, виплат ВПО та аліментів, які отримує боржник (виходячи зі змісту скарги).

Крім того, вказана вище довідка АТ КБ «ПриватБанк» датована 10.01.2024 року, тобто вона була видана вже після того, як грошові кошти за виконавчим листом були стягнуті з рахунку боржника і 10.01.2024 року державним виконавцем були винесені постанови про зняття арешту з коштів та про закінчення виконавчого провадження. Крім того, представником ОСОБА_1 не надано доказів, що боржником чи його представником вказана довідка надавалася державному виконавцю.

Таким чином, судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 та його представник не надали документів, які б підтверджували наявність підстав для зняття арешту з банківського рахунку, зокрема доказів того, що цей рахунок має спеціальний режим використання та/або, що на кошти, розміщені на цьому рахунку заборонено звертати стягнення.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що під час дії воєнного стану в Україні заборона накладення арешту на грошові кошти на рахунках боржників не встановлювалася, суд вважає, що підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 немає, оскільки державний виконавець правомірно наклав арешт на кошти боржника та діяв в межах повноважень під час проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 73671182.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 76-89, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання в порядку судового контролю за виконанням судового рішення щодо не зняття арешту з коштів боржника та примусового стягнення коштів за статусом спеціального режиму використання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 22.01.2024 р.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області Н.Б. Плотникова