Провадження № 2/359/2613/2024
Справа № 359/8894/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В..

за участі секретаря судового

засідання - Бокей А.В., Івковій Д.Л., Степаненко А.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника відповідачів - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання об`єкта незавершеного будівництва спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору дарування в частині об`єкту житлової нерухомості незавершеного будівництва недійсним та визнання права власності на частину незавершеного будівництва та земельної ділянки -

В С Т А Н О В И В :

19.09.2019 ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в ході судового розгляду уточнила позовні вимоги 09.10.2020, та просить суд:

- визнати об`єкт незавершеного будівництва (незавершений будівництвом житловий будинок, зазначений в плані літерою «А-Ін/з» з мансардою житловою «А-Ім» загальною площею 258,6 кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - спільною сумісною власністю подружжя;

- визнати договір дарування об`єкта незавершеного будівництва від 11.04.2017 в частині незавершеного будівництва (об`єкта житлової нерухомості), укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 11.04.2017), видавник: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 недійсним;

- визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) право власності на частини об`єкту житлової нерухомості - незавершеного будівництва, загальною площею 258,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) право власності на частини земельної ділянки з кадастровим номером :11:004:0032 за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.1-3, т.2 а.с.69-76).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Позивач ОСОБА_1 з жовтня 2007 року до 23 грудня 2011 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 , що було встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2018 у цивільній справі № 359/2637/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділ незакінченого будівництвом житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_7 . 23 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який було розірвано 07 березня 2017 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Також зазначає, що за час проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю за їхні спільні кошти був збудований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - на земельній ділянці, яка була надана відповідачу ОСОБА_4 Бориспільською міською радою Київської області для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Незважаючи на те, що спірний будинок до цього часу має статус незавершеного будівництва, позивач та відповідач ОСОБА_4 спільно проживали в ньому з грудня 2011 року по липень 2016 року. Станом на грудень 2011 року будинок вже був побудований та забезпечений всіма комунікаціями, необхідними для проживання (водопостачання та водовідведення, газопостачання, електрична енергія). Відповідними організаціями та підприємствами з ОСОБА_4 були укладені договори на постачання води, газу, електроенергії, відкриті особові рахунки на нього.

Незважаючи на те, що спірний будинок до 11.04.2017 був спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , останній відмовляється добровільно поділити спільне сумісне майно. Окрім того, в квітні 2018 року позивачу стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_4 подарував в квітні 2017 року своїй матері - ОСОБА_5 незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку.

Зазначає, що відповідачам на час укладання договору дарування було достеменно відомо, що об`єкт незавершеного будівництва, який будувався упродовж 2007-2016 років під час спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 за їх спільні кошти, належить позивачу та відповідачу - 1 на праві спільної сумісної власності.

Посилаючись на вимоги чинного сімейного, цивільного та земельного законодавства, вважає, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток, у зв`язку з цим земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд також належала позивачу та відповідачу в рівних частках, а тому укладені без її відома та згоди договори дарування підлягають визнанню недійсними в частині належної позивачу частки об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки з кадастровим номером :11:004:0032.

06.03.2020 до суду надійшов відзив від представника відповідачів адвоката Даниленко Т.І., відповідно до якого відповідачі вважають позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню (т.1 а.с.142-146). Зокрема звертають увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. А також, зазначають, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Вказують, що позивачка з метою звернення до суду у 2019 році, надала копію висновку оцінювача про вартість майна (консультаційна робота) від 18.09.2019 року, згідно якого вартість спірного домоволодіння становить - 2500000,00 гривень. Однак, позивачка не вперше звертається до суду з позовом про визнання незакінченого будівництва спільною сумісною власністю подружжя. Вперше вона звернулась до суду із зустрічним позовом про поділ даного майна при розгляді позову про розірвання шлюбу, але ухвалою суду від 15.02.2017 року у об`єднанні позовних вимог ОСОБА_1 з первісним відмовлено. Для вказаного позову ОСОБА_1 зверталась за визначенням вартості незавершеного будівництва ще 01.09.2016 року, отже на той момент вона вже знала про своє порушене право власності.

Зазначають, що на 01.09.2016 позивачка звернулась до ПП «АВТО-Експрес» для оцінки вартості будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно із висновком станом на 01.09.2016 року оціночна вартість становила 2797060,00 гривень. В заяві до ТОВ «АВТО-Експрес» від 01.09.2016 року позивачка просила для розподілу майна у судовому порядку визначити ринкову вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, зазначають, що ОСОБА_1 ще на початку 2016 року зверталась із заявами до правоохоронних органів щодо порушення свого права власності на будинок зі сторони ОСОБА_4 ..

Вдруге з аналогічною позовною вимогою ОСОБА_1 зверталась до суду у квітні 2018 року та ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 13.06.2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання об`єкту незавершеного будівництва спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку об`єкта незавершеного будівництва, визнання недійсним договору дарування частки майна та застосування реституції - залишено без розгляду.

З цих підстав, просять суд застосувати трьохрічний строк позовної давності до вимог ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю незавершене будівництво по АДРЕСА_1 та визнання права власності на частину вказаного незавершеного будівництва, в рахунок поділу майна, як частину спільного сумісного майна подружжя.

Також зазначають, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Будівництво спірного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , почалось у травні 2007 року, що підтверджується копією договору підряду на будівництво фундаменту № 15 від 07.05.2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та ЗАТ «Фундамент-груп». Тобто задовго до того, як ОСОБА_4 та ОСОБА_1 почали проживати однією сім`єю, як це встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2017 року.

А також , що частина будівельних матеріалів, таких як: цегла, бетон, арматура, руберойд були придбані відповідачем ОСОБА_4 для будівництва цього будинку ще у жовтні-листопаді 2006 року, що підтверджується накладними. Будівництво будинку здійснювалось за рахунок коштів відповідачів, що підтверджується наданими документами: договором підряду на капітальне будівництво № 12/07 від 15.07.2007 року, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «ЕКОЛОГІЯ ЛТД»; актом прийому-передачі № 12/07-009 від 05.09.2007 року; договором на будівництво житлового будинку на правах приватної власності від 11.09.2007 року, укладеним між ОСОБА_4 та Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради; повідомленням ОСОБА_5 до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Бориспільської міської ради про початок виконання будівельних робіт - будівництво житлового будинку садибного типу та господарчі споруди по АДРЕСА_1 від 18.08.2017 року; договором № 19 від 07.07.2017 року, укладеним між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 , на підготовчі роботи по закладенню кабелів та арматури тепло-водопостачання по АДРЕСА_1 ; актом виконаних робіт № 1 від 07.09.2017 року; договором № 07/03 про надання послуг від 07.03.2018 року, укладеним між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_9 про виконання внутрішніх будівельних робіт об`єкту по АДРЕСА_1 ; актом виконаних робіт №1 від 27.08.2018 року; актом здачі-виконання робіт №1 від 03.09.2018 року; договором №88 від 23.06.2018 року, укладеним між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_10 про монтаж натяжної стелі в будинку АДРЕСА_1 ; договором №1 від 12.09.2018 року, укладеним між ОСОБА_5 та ТОВ «Праймдорбуд», про виконання робіт; актами виконаних робіт № 1 від 29.10.2019 року №2 від 15.11.2019 року та №3 від 15.11.2019 року; накладними на придбання будівельних та оздоблювальних матеріалів від 20.10.2006 року та від 03.11.2006 року; накладними на придбання будівельних та оздоблювальних матеріалів за період з березня по вересень 2007 року включно, які збереглись у відповідачів; накладними на ім`я ОСОБА_5 ; фіскальними чеками на придбання будівельних та оздоблювальних матеріалів за період з червня 2017 року по листопад 2017 року та декларацією про прийняття вантажу (радіатор опалювальний) на ім`я ОСОБА_5 ; накладними, фіскальними чеками, товарних чеками на придбання будівельних та оздоблювальних матеріалів за період з січня 2018 року по грудень 2018 року, які збереглись у відповідачів; накладними, фіскальними чеками, товарними чеками на придбання будівельних та оздоблювальних матеріалів за період з січня 2019 року по листопад 2019 року, які збереглись у відповідачів.

Звертають увагу, що ОСОБА_1 не надала суду докази того, що вона приймала хоч якусь участь у будівництві будинку по АДРЕСА_1 , а якщо вона вважає, що приймала, то в якій частині та яка сума коштів нею була вкладена в це будівництво, в той час як відповідачі, надали докази придбання будівельних та оздоблювальних товарів, замовлення будівельних робіт, що відбувалось до жовтня 2007 року та вже після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , тобто у період коли позивач та ОСОБА_4 не вели спільне господарство та не мали відповідно спільного бюджету, а отже позивач безпідставно претендує на 1/2 частину незавершеного будівництва.

Звертають увагу, що станом на квітень 2017 рік вартість спірного незавершеного будівництва становила - 299200,00 гривень, відповідно до проведеної відповідачем оцінки цього майна, та з цього моменту вартість спірного незавершеного будівництва зросла, так як відповідачі проводили будівельні роботи з метою завершення будівництва та оздоблення будинку. А також, що презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку.

Щодо земельної ділянки, площею 0,10 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , вважають, що вона не може вважатись спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , оскільки була виділена ОСОБА_4 на підставі рішення Бориспільської міської ради IV скликання Київської області від 21.10.2004 року № 825-XVIII-IV та на яку 31.03.2006 року ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто була одержана у власність відповідача до шлюбу та шляхом реалізації свого права на приватизацію.

Позовну вимогу про визнання недійсним договору дарування об`єкту незавершеного будівництва в частині 1/2 вважають необґрунтованою.

Також зазначають що відповідачами понесені витрати на правничу допомогу по 8000 грн. кожним.

Ухвалою судді від 01.10.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків позовної заяви (т.1 а.с.40-42).

Ухвалою судді від 19.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання та відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі: за подання позову немайнового характеру 768,40 гривень та майнового характеру 9605,00 гривень (т.1 а.с.87-89).

Ухвалою судді від 10.12.2019 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на частину незавершеного будівництва, об`єкт житлової забудови, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 та на частини земельної ділянки, на якій розташований об`єкт, з кадастровим номером :11:004:0032, за адресою : АДРЕСА_1 , належні ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 11.04.2017 року (т.1 а.с. 101-103).

Ухвалою суду від 09.10.2020 частково задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 та призначено будівельно-технічну експертизи, на вирішення якої постановлено питання: який відсоток готовності та вартість об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - станом на грудень 2011 року; який відсоток готовності та вартість об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - станом на липень 2016 року та чи змінилися його стан з липня 2016 року на час проведення експертизи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (т.2 а.с.83-88).

Ухвалою від 03.07.2023 провадження у справі поновлено (т.2 а.с.145).

02.10.2023 ухвалою суду було призначено справу до судового розгляду (т.2 а.с.162, 164).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги та викладені в позовні заяві обставини повністю підтримали. Вважають, що з урахуванням показань допитаних у судовому засіданні свідків повністю доведено, що об`єкт незавершеного будівництва створений за час проживання позивача та відповідача ОСОБА_4 однією сім`єю, а виявлені представником позивача невідповідності у наданих відповідача письмових документах, свідчить про неналежність і недопустимість цих доказів.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_6 проти задоволення позву заперечували з наведених у відзиві підстав. Також звертають увагу, що з моменту укладення договору дарування істотно змінився стан та збільшилася вартість об`єкта незавершеного будівництва.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , дослідивши письмові матеріали справи, надані суду для огляду оригінали документів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що позивач ОСОБА_18 (дошлюбне прізвище ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2011 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_3 (т.1 а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 , до реєстрації шлюбу, у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4 (т.1 а.с.19).

Як визнано сторонами, та підтверджується матеріалами перевірки за заявою ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції (т.2 а.с.52-59) що з 06 липня 2016 року подружжя разом не проживають: ОСОБА_4 запропонував на той час своїй дружині ОСОБА_20 звільнити будинок та змінив замки до вирішення спору в суді.

Шлюб між подружжям було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2017 року, яке набрало законної сили 18 березня 2017 року (т.1 а.с. 63-65, т.2 а.с.79-80).

Суд також звертає увагу, що у Свідоцтві про народження дитини та у свідоцтві про одруження прізвище позивача зазначено ОСОБА_1 .

Факт зміни прізвища позивачем до реєстрації шлюбу сторонами не оспорюється та був встановлений у рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року (справа №359/2637/17) (т.1 а.с.11-17), у якому, зокрема, зазначено, що матеріали цивільної справи містять копію свідоцтва про зміну імені, згідно з яким 10 квітня 2008 року позивач змінила своє прізвище з « ОСОБА_21 » на « ОСОБА_18 », а саме, що позивач змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище « ОСОБА_18 » більш ніж за 3,5 роки до офіційної реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 .

Тобто, позивач змінила прізвище та взяла прізвище батька дитини за півтора місяця до народження сина.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2018 року, ухваленим у цивільній справі №359/2637/17 було частково задоволено позов ОСОБА_1 , встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з жовтня 2007 року по 23 грудня 2011 року (т.1 а.с.11-17). Рішення суду набрало законної сили 27.12.2018 року.

Зокрема, судом встановлено, що в зазначений період сторони по справі вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, вели спільний побут, мали спільні права та обов`язки, виховували спільну дитину. Тобто проживали як одна сім`я та між ними були усталені відносини притаманні подружжю. Крім того, судом встановлено, що оточуючі сприймали сторін не інакше, як в якості подружжя (т.1 а.с.11-17).

Водночас, вказаним рішенням суду було відмовлено ОСОБА_1 у решті заявлених позовних вимог, а саме в частині поділу незакінченого будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 та виділенні ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по 1/2 частині житлового будинку.

За змістом рішення суду зазначено, що позивачем не спростовано правомірність відчуження об`єкту незавершеного будівництва, незакінченого будівництвом житлового будинку АДРЕСА_2 . Про необхідність застосування іншого способу захисту порушеного права позивачем не заявлено.

Суд звертає увагу, що у рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2018 року викладена позиція відповідача ОСОБА_4 та його представника, які позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити у задоволені пред`явленого позову. Відповідачем заперечувався факт спільного проживання разом з ОСОБА_1 . У період з жовтня 2007 року по 23 грудня 2011 року. Оскільки у вказаний період ОСОБА_4 не проживав разом з ОСОБА_1 , спільного господарства не вів, та спільного бюджету не мав. Крім цього позивач участі у будівництві спільного житлового будинку не приймала. Будинок будувався до офіційної реєстрації сторонами шлюбу у грудні 2011 року (т.1 а.с.11).

Встановлено, що Рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 21 жовтня 2004 року №825-XVIII-IV було надано дозвіл ОСОБА_4 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_3 , за рахунок земель держземфонду (т.1 а.с.147).

Рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 21 жовтня 2004 року №825-XVIII-IV було надано дозвіл ОСОБА_4 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_3 , за рахунок земель держземфонду (т. 1 а.с.147).

Рішенням Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 15 лютого 2005 року №75 було присвоєно поштову адресу земельним ділянкам громадян: - ОСОБА_4 АДРЕСА_4 (т.1 а.с.148).

Рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 19 липня 2005 року №2133-XХVIII-IV було внесено зміни у рішення Бориспільської міської ради від 21.01.2004 №825-XVIII-IV «Про надання дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_3 » в частині зміни поштової адреси земельної ділянки з АДРЕСА_5 (т.1 а.с.147).

Рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 02 березня 2006 року №3868-XХХVII-IV було затверджено проект відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 про АДРЕСА_2 та передано зазначену земельну ділянку площею 0,10 га безкоштовно у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.150).

31.03.2006 на ім`я відповідача ОСОБА_4 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ №242720 на земельну ділянку площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку з кадастровим номером :11:004:0032, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.20-21, 74, 151).

Рішенням Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 07 листопада 2006 року №820 було дозволено виготовлення проектно-технічної документації на будівництво житлових будинків та господарчих споруд на приватизованих земельних ділянках громадянам: - ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,10 га (т.1 а.с.152).

Згідно з листом Бориспільського РУ ГУ МНС України в Київській області, датованим квітнем 2007 року та Висновком на проект будівництва від 27.04.2007 року Бориспільської райСЕС було розглянуто проект індивідуального житлового будинку гр. ОСОБА_4 , адреса будівництва : АДРЕСА_1 , - розроблений ПП «Інтеграл-Поліс».

Рішенням Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 12 червня 2007 року №439 було дозволено виготовлення проектно-технічної документації на будівництво житлових будинків та господарчих споруд на приватизованих земельних ділянках громадянам: - ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,10 га (т.1 а.с.155).

Згідно з Висновком Управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради Київської області «Про розгляд проекту індивідуального житлового будинку про АДРЕСА_2 » від 22 червня 2007 року (т.1 а.с.156) висновок підготовлено на ескізний проект індивідуального житлового будинку, розробленого ПП «Інтеграл-Поліс» на забудову земельної ділянки площею 0,10 га по урахуванням наданих висновків, що є невід`ємною частиною висновку управління містобудування та архітектури: висновок на проект будівництва Бориспільської райсанепідемстанції від 27 квітня 2007 року №03/01-04-69; висновок Бориспільського РВ ГУ МНС України в Київській області від 27 квітня 2007 року №433.

12 вересня 2007 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю видано Дозвіл на виконання будівельних робіт №102 на ім`я ОСОБА_4 на виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.158).

Крім того, встановлено, що 07 травня 2007 року між підрядником ЗАТ «Фундамент-груп» та замовником ОСОБА_4 був укладений Договір підряду на будівництво фундаменту, відповідно до якого підрядник зобов`язався за завданням замовника виконати облаштування фундаменту на об`єкті, що знаходиться по АДРЕСА_2 , а саме: винесення в натуру фундаменту згідно креслень робочого проекту; викопка ґрунту під основу фундаменту; облаштування основи (подушки) під фундамент будинку; зав`язка арматури під нижню основу фундаменту 600x700; прийом та заливка бетону на нижню основу фундаменту (перший етап облаштування основи фундаменту 600x700); зав`язка арматури на другий етап основи фундаменту 400x800; облаштування обрешітки на другий етап основи фундаменту 400x800; прийом та заливка бетону на другий етап основи фундаменту 400x800; демонтаж обрешітки; засипка піском внутрішньої основи будинку по нульових мітках основ фундаменту. Вартість робіт за договором становить 92459 гривень (т.1 а.с.159-160).

Погоджена сторонами вартість матеріалів на будівництво фундаменту в АДРЕСА_2 з доставкою на будівельний майданчик замовника 07 травня 2007 року становила 47475,15 грн. (т.1 а.с.161).

Згідно із затвердженим кошторисом на виконання робіт на будівництво фундаменту в АДРЕСА_2 (т.1 а.с.162) вартість таких робіт становить 45084 грн.

Згідно з Актом _007/15-07 про прийняття-передачі виконаних робіт від 07 червня 2007 року (т.1 а.с.163) у період з 07 травня 2007 року по 07 червня 2007 року підрядник ЗАТ «Фундамент-груп» виконав та передав замовнику ОСОБА_4 зазначені у Договорі підряду від 07 травня 2007 року роботи, вартість яких 92459 грн. сплачена замовником ОСОБА_4 .

Також встановлено, що 15 липня 2007 року між відповідачем ОСОБА_4 (Замовник) та ТОВ «ЕКОЛОГІЯ ЛТД» (Підрядник) було укладеного Договір підряду на капітальне будівництво №12/07 (т.1 а.с.164-165), відповідно до якого підрядник зобов`язався виконати роботи з будівництва житлового будинку в АДРЕСА_2 , згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією та здати в експлуатацію об`єкт у встановлений термін (не пізніше 01.09.2009 року). Загальна попередня вартість цього Договору становила 183831, 27 грн.

Відповідно до Специфікації Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 , початок будівництва 01.08.2007 року (Перший етап будівництва першого поверху (початок 01.08.2007, закінчення 01.09.2007)) та Акту №12/07-009 від 05 вересня 2007 року, погоджених та укладених ОСОБА_4 та ТОВ «ЕКОЛОГІЯ ЛТД», в період з 01 серпня 2007 року по 01 вересня 2007 року підрядник виконав та передав наступні роботи: кладка цегли (вирівнювання цокольного фундаменту); укладання руберойду; кладка основних стін будинку з піно блоків (200x300x600); кладка цегли (проміжних стін будинку); монтаж бетонних перемичок на дверні та віконні проміжки несучих стін; монтаж металевих швелерів, двутаврових балок; монтаж плит перекриття; армування периметра основних стін будинку з примиканням до плит перекриття з урахуванням балкону; бетонування периметра основних стін будинку та проміжків між плитами перекриття; монтаж стропильних брусів. Вартість робіт 71296,06 грн. (т.1 а.с.166-167).

Крім того, з наданих документів встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Бориспільської міської ради №439 від 12 червня 2007 року затверджено План забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.170), а також 11.09.2007 Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради в особі Комунального підприємства Виробничого управління комунального господарства» та ОСОБА_4 (Забудовник) укладено Договір на будівництво житлового будинку на правах приватної власності, відповідно до якого Виконавчий комітет Бориспільської міської ради («Адміністрація») надав дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації для будівництва індивідуального житлового будинку та господарчих споруд на земельній ділянці по АДРЕСА_2 загальною площею 0,100 га, а Забудовник на земельній ділянці зобов`язався, зокрема: побудувати індивідуальний житловий будинок житловою площею - 120,00кв.м., загальною площею - 190,30 кв.м. з надвірними господарськими спорудами (а.с.168-169).

Також встановлено, що будівельні матеріали для здійснення будівництва будинку були придбанні відповідачем ОСОБА_4 , що підтверджується долученими до матеріалів справи накладними, датованими жовтнем 2006 року серпнем 2007 року ТОВ «Пвіта Центр» та ФОП « ОСОБА_17 » (т.1 а.с.200-210), а також показаннями допитаного свідка ОСОБА_17 про те, що придбані ОСОБА_4 , будівельні матеріали відвантажувалися за адресою будівництва по АДРЕСА_2 , товарним чеком ФОП ОСОБА_22 та ТОВ «Фірма «Консоль-ЛТД» філія «Консоль -Бетон» за жовтень 2007 року (т.1 а.с.211).

Оригінали долучених відповідачем ОСОБА_4 копій вищезазначених документів були надані суду для огляду.

Встановлено, що на замовлення відповідача ОСОБА_4 Комунальним підприємством Бориспільської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» 04.10.2011 було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , який, зокрема містить: поверховий план на будівлю «А-І» (І-поверх), поверховий план на будівлю «А-І» (мансарда), схематичний план земельної ділянки, експлікація до плану та Додаток 2.4 (Характеристика будинку, господарських будівель і споруд) (т.1 а.с.24-28, 31,33, 77-80).

За даними технічної інвентаризації, проведеної 04.10.2011 площа приміщень всього по будинку становила 258,6 кв.м.. Перелік об`єктів, розташованих на земельній ділянці: житловий будинок - А-Ін/з (2011), мансарда житлова - А-Ім (2011), а ґанок (2011), а1 ґанок (2011), а2 балкон (2011), К -яма вигрібна (2011), Л колонка питна (2011), №1 ворота (2011), №2 хвіртка (2011), №3 ворота (2011), №4 огорожа (2011), №5 огорожа (2011) (т.1 а.с.29,31).

Як стверджував відповідач, технічна інвентаризація будинку була проведена з метою підтвердження ступеня готовності житлового будинку, у придатному для проживання стані, оскільки він усвідомлював відмінність правового статусу нерухомого майна, набутого до шлюбу та спільного майна подружжя, що на той час позивачем не оспорювалося. Після чого у грудні 2011 року було здійснено державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ..

Згідно із Висновком експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи у цивільній справі №359/8894/19, висновок від 20.06.2023 №32032/20-42, (т.2 а.с.128-143) відповідно до даних технічного паспорт БТІ на 04.10.2011 встановлено, що ступінь будівельної готовності житлового будинку загальною площею 258,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , становив 93%. Зважаючи на не значний проміжок часу між датою виготовлення технічного паспорту БТІ (04.10.2011) та період, на який необхідно визначити ступінь будівельної готовності житлового будинку (грудень 2011 , можливо стверджувати, що ступінь будівельної готовності станом на грудень 2011 року становив 93%.

Ринкова вартість незавершеного будівництва (житлового будинку) загальною площею 258,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначена в рамках порівняльного методичного підходу, станом на грудень 2011 року становила 1197936 гривень, у тому числі без урахування земельного компоненту могла становити 1010736 гривень.

Встановлено, що 11.04.2017 відповідач ОСОБА_4 уклав зі своєю матір`ю ОСОБА_23 Договір дарування об`єкту незавершеного будівництва, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. за реєстровим№268 (т.1 а.с.8-9), відповідно до якого подарував своїй матері об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом п.п. 1,2 Договору зазначено, що на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :11:004:0032 розташовано: житловий будинок, зазначений в плані літерою «А-Ін/з» з мансардою житловою «А-Ім», загальною площею 258,5 кв.м., готовність якого становить 93%, яма вигрібна «К», колонка питна «Л», огорожа «№1-№5». Право власності на об`єкт незавершеного будівництва зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31 березня 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105, номер запису про право власності :19839739.

За змістом п.п.5,6 Договору дарувальник стверджує, що згаданий об`єкт незавершеного будівництва до цього часу нікому іншому не проданий, не подарований, під заставою, в спорі, під забороною чи арештом не перебуває, у податковій заставі не перебуває, як внесок до статутного капіталу (фонду)інших осіб не внесений, вільний від будь-яких майнових прав та претензій третіх осіб, про які в момент укладання договору дарувальник чи обдаровувана не могли не знати.

ОСОБА_4 стверджує, що об`єкт незавершеного будівництва є його особистою приватною власністю та не є спільною сумісною власністю подружжя, так як набутий ним до вступу в шлюб.

В цей же день, 11.04.2017 відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_23 уклали та нотаріально посвідчили Договір дарування земельної ділянки, реєстровий номер №271 у приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. (т.1 а.с.7), відповідно до якого ОСОБА_4 подарував своїй матері земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :11:004:0032, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Цільове призначення (використанні) земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

За змістом п.2 Договору зазначено, що земельна ділянка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №242720, виданого Бориспільською міською радою Київської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 31 березня 2006 року за №74.

Також встановлено, що після отримання в дар земельної ділянки та розташованого на ній спірного об`єкту незавершеного будівництва відповідач ОСОБА_5 здійснила його добудову, що підтверджується вищезазначеним Висновком експерта від 20.06.2023 №32032/20-42 (т.2 а.с.128-143), відповідно до якого на час проведення експертизи будинок завершений будівництвом та експлуатується за призначенням. Відповідно до наявної і матеріалах справи договірної та звітної документації встановлено, що в період з 2017 по 2020 проводилися зовнішні та внутрішні будівельні роботи з благоустрою прилеглої території будинку, будівництва паркану, влаштування інженерних комунікації, електрики, системи вентиляції, оздоблювальних та інших робіт.

Так, дослідженням наданих відповідачами документів встановлено, що 18.08.2017 відповідач ОСОБА_5 подала до Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Бориспільської міської ради Повідомлення про початок виконання будівельних робіт №КС 12 (т.1 а.с.171-172), за змістом якого повідомила про початок виконання будівельних робіт, будівництво житлового будинку садибного типу та господарчі споруди АДРЕСА_1 , нове будівництво.

Крім того, відповідачем ОСОБА_5 укладено ряд договорів на проведення таких робіт, а також підписано акти приймання-передачі виконаних робіт та проведно їх оплату

Так, 07.07.2017 між ОСОБА_5 (Замовник) та ФОП ОСОБА_8 (Виконавець) укладено Договір №19 на виконання робіт по закладенню кабелів та арматури тепло-водопостачання по АДРЕСА_1 , вартість яких згідно із договором 92099 грн. (т.1 а.с.173-177), та згідно із Актом виконаних робіт №1 від 07.09.2017 ОСОБА_5 прийнято виконані роботі на загальну суму 92098,30 грн. (т.1 а.с.178-179).

07.03.2019 відповідачкою ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_9 укладено Договір про надання послуг №07/03 від 07.03.2018 на виконання внутрішніх будівельних робіт на об`єкті по АДРЕСА_1 вартість яких становить 179263,90 грн. (т.1 а.с.190-191), та відповідно до Акту виконаних робіт №1 від 27.08.2018 (т.1 а.с.182-185) та Акту здачі-приймання робіт (надання послуг №1 від 03 вересня 2019 року (т.1 а.с.186) відповідачем прийнято виконання таких робіт на зазначену суму.

Відповідно до наведеного в Акті виконаних робіт №1 від 27.08.2018 переліку робіт можна зробити висновок, що були проведені роботи: по монтажу витяжки, монтажу гіпсокартону, штукатурці та фарбуванню стелі, штукатурці стін та наклеюванню шпалер, а також багетів, перевстановлення розеток, встановлення освітлювальних ліхтарів, монтаж вимикачів а інші супутні роботи в приміщенні кухні; прокладення кабелю, монтажу витяжки, монтажу гіпсокартону, штукатурці та фарбуванню стелі, штукатурці стін та наклеюванню шпалер, багетів, встановленню розеток, вимикачів, світильників, світильників арок та інші супутні роботи в приміщенні вітальні; прокладенню кабелю, встановлення вимикачів, монтаж , шпаклювання конструкції, штукатурка, шліфування стін та наклеювання шпалер в приміщенні аванзал; встановлення розеток, штукатурка та фарбування стелі, наклеювання багетів, штукатурка стін та наклеювання шпалер, встановлення світильника, монтаж ламінату, улаштування плінтусу та інші супутні роботи в приміщенні кімната №1; Штукатурка стін, стелі, укосів, фарбування стелі, укосів, наклеювання багетів, встановлення розеток, вимикачів, світильника, монтаж дверей в гараж, наклеювання шпалер та інші супутні роботи в приміщенні передпокій (т.1 а.с.182-185).

23.06.2018 відповідачкою ОСОБА_5 (Замовник) та ФОП ОСОБА_10 (Виконавець) укладено Договір №88 на доставку і монтаж натяжної системи в приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , - на загальну суму 47000 грн (т.1 а.с.187-188).

12.09.2018 відповідачкою ОСОБА_5 (Замовник) та ТОВ «Праймдорбуд» (Виконавець) укладено Договір №1 на виконання робіт на об`єкті капітального ремонту по АДРЕСА_1 , вартість яких 446647 грн. (т.1 а.с.189-193).

Згідно із Актом виконаних робіт №1 від 29.10.2018 ОСОБА_5 прийнято виконані роботі по облаштуванню ганку на об`єкті капітального ремонту по АДРЕСА_1 загальну суму 150114 грн. (т.1 а.с.194-195).

Згідно із Актом виконаних робіт №2 від 15.11.2019 ОСОБА_5 прийнято виконані роботі по облаштуванню санвузлу на об`єкті капітального ремонту по АДРЕСА_1 загальну суму 153971 грн. (т.1 а.с.196-197), серед яких: вирівнювання підлоги, штукатурка стін та стелі, укладання плитки, на підлозі та стінах, фарбування стелі, наклеювання багету, встановлення душової кабіни, улаштування полиць, встановлення дзеркал, розеток, вимикачів, встановлення світильників та автоматичних вимикачів, улаштування ламінату та плінтусу, встановлення вихідної групи та міжкімнатних дверей, фурнітури, замків, лиштви та доборів, а також інші супутні роботи.

Згідно із Актом виконаних робіт №3 від 15.11.2019 ОСОБА_5 прийнято виконані роботі на об`єкті капітального ремонту по АДРЕСА_1 загальну суму 142562 грн. (т.1 а.с.198-199), серед яких: монтаж гіпсокартону, штукатурка та фарбування стін, укосів, встановлення розеток, наклеювання шпалер, встановлення освітлювачів, а також інші супутні роботи.

10.04.2020 відповідачкою ОСОБА_5 (Замовник) та ТОВ «Праймдорбуд» (Виконавець) укладено Договір №21 на улаштування огорожі по АДРЕСА_1 , відповідно до якого ціна договору - 95080,21 грн. (т.2 а.с.10-12).

Згідно із Актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2020 року ОСОБА_5 прийнято виконані роботі по облаштуванню огорожі та воріт ганку на загальну суму 95080,21шог., включаючи вартість робіт та матеріалів (т.1 а.с.13-15).

Факт придбання відповідачкою ОСОБА_5 будівельних та оздоблювальних матеріалів, а також електрообладнання, радіаторів, фурнітури сантехніки, дверей, воріт та іншого обладнання підтверджується долученими до матеріалів цивільної справи видатковими накладними, накладними та чеками( т.1 а.с.212-248, т.2 а.с.16).

Надані відповідачкою ОСОБА_5 письмові докази, зокрема Договори підряду та Акти виконаних робіт не викликають у суду сумнівів в об`єктивності викладеної в них інформації щодо виконаних на замовлення ОСОБА_5 внутрішніх та зовнішніх будівельних робіт, оскільки факт проведення таких робіт підтверджується Висновком експерта від 20.06.2023 №32021/20-42 (т.2 а.с.128-143), за змістом якого, зокрема зазначено, що в ході експертизи 03.02.2023 проводилося обстеження об`єкта дослідження, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, належних і допустимих письмових доказів, які б такий факт спростовували, позивачем та її представниками суду надано не було.

Разом із з цим за змістом цього ж Висновку експерта зазначено, що встановити за результатами дослідження, в якому технічному стані, з якими технічними характеристиками перебував об`єкт дослідження, а також відсоток готовності незавершеного будівництва станом на 2016 рік не вбачається за можливе.

Доказів, які б доводили, станом на дату відчуження об`єкт незавершеного будівництва мав інший відсоток готовності, ніж зазначено в договорі дарування (93%), суду надано не було.

Наведене свідчить про те, що протягом тривалого часу, з грудня 2011 року по липень 2016 року, на той час подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не здійснювали добудову незавершеного будівництвом житлового будинку.

Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні письмові докази, показання допитаних свідків та об`єктивно встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову про визнання об`єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , та відповідно і похідних вимог щодо визнання договору дарування спірного об`єкту незавершеного будівництва та визнання права власності на частину земельної ділянки, на якій цей об`єкт розташований, слід відмовити.

Так, об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 , який станом на дату розірвання шлюбу між сторонами складався з житлового будинку («А-Ін/з») з мансардою житловою («А-Ім»), загальною площею 258,5 кв.м., готовність якого становила 93%, та господарських будівель і споруд: яма вигрібна («К»), колонка питна («Л»), огорожа («№1-№5»), ворота («№1,3»), хвіртка («№2»), був побудований відповідачем ОСОБА_24 до реєстрації шлюбу з позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується даними технічної інвентаризації будинку, проведеної 04.10.2011 року.

Зокрема встановлено, що будівельні роботи: облаштування фундаменту, кладка зовнішніх та внутрішніх стін, облаштування дверних та віконних отворів, монтаж плит перекриття та стропильних брусів (дах), - були завершені станом на вересень 2006 року, що підтверджується дослідженими письмовими доказами: вищезазначеними Договорами, Актами приймання-передачі виконаних робіт та накладеними (т.1 а.с.159-167, 200-211).

Суд звертає увагу, що жодних доказів того, що до реєстрації шлюбу ОСОБА_25 та ОСОБА_4 мали спільний бюджет та несли спільні витрати, зокрема такі, що не пов`язані з утриманням спільної дитини, суду надано не було.

У вищевказаному рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2018 року (справа №359/2637/17) відповідних висновків також зроблено не було.

Як стверджує позивач ОСОБА_1 , вона займалася підприємницькою діяльністю та отримувала дохід, на підтвердження чого надано копію Довідки, виданої 12.04.2018 Бориспільським відділенням Головного управління ДФС у Київській області (т.1 а.с.52-53).

Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_1 З 27.01.2004 по 12.07.2016 перебувала на податковому обліку в Бориспільському відділенні Броварської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області як фізична особа підприємець. З 27.01.2004 по 30.09.2006 працювала на загальній системі оподаткування та за вказаний період задекларувала доходу 0 (нуль) грн. З 01.10.2005 по 30.06.2010 сплачувала фіксований розмір прибуткового податку з громадян та задекларувала валовий дохід в сумі: з 01.10.2006 по 31.12.2006 15000 грн.; за 2007 рік 48000 грн., за 2008 рік 44000 грн., за 2009 рік 32000 грн., з 01.07.2010 по 30.06.2010 10000 грн.. З 01.07.2010 року по 12.07.2016 року працювала на спрощеній системі оподаткування та задекларувала обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) в сумі: з 01.07.2010 по 31.12.2010 160198,66 грн., за 2011 рік 265376,46 грн., за 2012 рік 30540 грн., 2013 рік 93580 грн., 2014 рік 87010 грн., 2015 рік 88905 грн., 01.01.2016 по 12.07.2016 38190 грн.(т.1 а.с.52-53).

Разом із з цим належних, допустимих і достатніх доказів використання такого доходу в інтересах сім`ї, у тому числі на будівництво спірного об`єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, що перебувала у приватній власності відповідача ОСОБА_4 , позивачем суду надано не було, оскільки показання свідків, не можуть бути єдиною та достатньою підставою для встановлення вказаного факту.

В цьому зв`язку суд враховує висновки Верховного Суду, зроблені у справах, де було заявлено вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Так у Постанові Верховного Суду від 24 лютого 2022 року у справі № 761/4449/19 (провадження № 61-200св21) зазначено наступне.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц (провадження №14-22цс20) зазначено про те, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

При цьому за змістом вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду підтримала висновок Верховного Суду у справі № 6-2253цс15.

Так, у вказаній постанові від 8 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15 Верховний Суд України зазначив, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують: 1) час придбання; 2) джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

У вищевказаній постанові від 23 січня 2024 року (справа № 523/14489/15-ц , провадження №14-22цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підтримує висновок Верховного Суду України про те, що для того щоб визначити джерело придбання квартир (предмет спору у справі № 523/14489/15-ц), необхідно встановити не лише факт спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, але й участь у його придбанні шляхом формування спільного бюджету та ведення спільного господарства, а також виключити можливість залучення особистих коштів будь-кого з них.

Також зазначено, що подібного за змістом висновку дійшов суд першої інстанції, застосовуючи постанову Верховного Суду України від 7 вересня 2016 року у справі № 6-1327цс15, у якій Верховний Суд України застосував статтю 52 ЦК України, статті 57, 60, 61, 63, 65 СК України та мотивував своє рішення тим, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Суд критично оцінює доводи позивача, що за час проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю за їхні спільні кошти був збудований житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) за адресою: АДРЕСА_1 ,- оскільки станом на жовтень 2007 року такий об`єкт був частково побудований, включаючи фундамент, зовнішні та внутрішні стіни, перекриття, стропила даху.

Суд звертає увагу, що до проведення технічної інвентаризації будинку та встановлення ступеню готовності у 93%, що підтверджується як Технічним паспортом від 04.10.2011 так і Висновком експерта від 20.06.2023, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не реєстрували шлюб. Та, як визнано сторонами, до реєстрації шлюбу та до початку 2012 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_20 , у незавершеному будівництвом будинку не проживали.

На думку суду ці обставини підтверджують заперечення відповідача ОСОБА_4 , що позивач не бажала вкладати особисті кошти у будівництво будинку і будівництво здійснювалося за кошти відповідача.

Суд критично оцінює доводи позивача щодо її участі у придбанні будівельних матеріалів на його добудову, оскільки жодних належних і допустимих письмових доказів таких витрат суду надано не було. Показання свідків, зокрема: ОСОБА_11 (тітки позивача), про відомі їй зі слів ОСОБА_1 понесені витрати на придбання побутової техніки, суміші для утеплення будинку, а також виконані батьком позивача роботи з проведення електрики; ОСОБА_12 (хрещеної) про відомі їй зі слів позивача витрати на придбання плитки, ламінату, вікон; ОСОБА_13 (батька позивача) про особисту участь у будівництві, який розбирав щити, виготовлені під заливку фундаменту, ремонтував дах, брав участь у виготовленні воріт, придбанні металопрофілю на суму 13000 грн., встановлював унітазу та умивальник; ОСОБА_14 (мати позивача) про відомі їй зі слів чоловіка та дочки виконані чоловіком роботи по встановленню сантехніки, вольєру для собаки, придбану дочкою землю, рослини на ділянку, а також понесені витрати на придбання побутової техніки, жалюзі, а також надані на прохання дочки кошти для оплати витрат на будівництво, - не є такими належними і достатніми доказами.

Суд звертає увагу, що в силу вимог ч.1 ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом із з цим позивачем цих вимог сімейного законодавства не враховано, відповідних вимог у порядку ч.1 ст.62 СК України не заявлено, доказів вкладення особистих коштів у добудову об`єкту незавершеного будівництва, а також доказів того, що після реєстрації шлюбу та до його розірвання спільними трудовими чи грошовими затратами подружжя або затратами позивача проводилися добудова будинку, або були здійснені інші покращення, внаслідок чого об`єкт незавершеного будівництва істотно збільшився у своїй вартості, суду надано не було.

Отже, на переконання суду, з урахуванням заявлених позовних вимог, позивач мала довести, проте не довела, що у період до 23.12.2011 року (до реєстрації шлюбу) вкладала особисті кошти в будівництво незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 , розташованому на земельній ділянці відповідача ОСОБА_4 , у тому числі розмір такого внеску (затрат), та що внаслідок здійсненої за період з жовтня 2007 року добудови об`єкт незавершеного будівництва істотно збільшився у вартості, а також, що проводилася його будь-яка добудова після 04.10.2011 року (проведення технічної інвентаризації), у тому числі з 23.12.2011 (дата реєстрації шлюбу) по 06 липня 2016 року (момент припинення фактичних шлюбних відносин) включно, та що така добудова істотно вплинула на вартість спірного об`єкту незавершеного будівництва.

В ході проведення судової експертизи таких доказів також не встановлено

Клопотань щодо проведення повторної чи додаткової експертизи сторонами не заявлено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги нею не доведені та є безпідставними, в зв`язку з чим в задоволенні позову має бути відмовлено.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 не доведено, що спірний об`єкт незавершеного будівництва є їх спільною з відповідачем ОСОБА_4 власністю, а тому не доведено, що оспорюваним Договором дарування об`єкта незавершеного будівництва від 11.04.2017 порушені її права та законні інтереси.

Зважаючи на викладене, та обставина, що відповідач ОСОБА_4 , укладаючи договори дарування, був обізнаний про наявність спору, що станом на липень 2016 року виник між колишнім подружжям щодо об`єкту незавершеного будівництва, не впливає на вищенаведені висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову про визнання оспорюваного Договору дарування недійсним.

Також встановлено, що позивачем заявлено вимогу про визнання за нею права власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером :11:004:0032, що належить відповідачці ОСОБА_5 та була їй відчужена відповідачем ОСОБА_4 за Договором дарування земельної ділянки від 11.04.2017, який позивачем не оспорюється, та на момент відчуження належала ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності.

Суд не задовольнив вимогу позивача про визнання права власності на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництва, вимоги щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою позивач не заявляла, а тому доводи позовної заяви про необхідність застосування до спірних правовідносин норм земельного законодавства (ст.120 ЗК України), які регулюють питання користування земельною ділянкою у разі переходу права власності на житловий будинок, який розміщений на цій земельній ділянці, суперечать положенням СК України, не стосуються предмета даного спору та є безпідставними.

Також суд погоджується, що долучені до матеріалів цивільної справи письмові докази підтверджують, що спір щодо об`єкта незавершеного будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку між виник між на той час подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_24 у липні 2016 року, про що свідчать заява ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відібрані працівниками Бориспільського відділу поліції, а також висновок за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.07.2016, про що також зазначено в листі Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області на ім`я ОСОБА_1 від 11.07.2016 (т.2 а.с.55,57-59,60), а також підтверджується тією обставиною, що 01.09.2016 позивачка звернулась до ПП «АВТО-Експрес» для оцінки вартості будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , зазначивши в заяві до ТОВ «АВТО-Експрес» від 01.09.2016 року, що для розподілу майна у судовому порядку просить визначити ринкову вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.253,254).

Також встановлено, що у квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у якому просила : визнати об`єкт житлової нерухомості незавершеного будівництва, загальною площею 258,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя; визнати за позивачем права співзабудовника на частину спільно збудованого, але не прийнятого в експлуатацію двоповерхового житлового будинку загальною площею 258,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати недійсним договір дарування частини об`єкта житлової нерухомості незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Е.Є. та застосувати реституцію.

Ухвалою Бориспільського міськраойнного суду від 05 квітня 2019 року, залишено в силі Постановою Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року вищевказаний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.с.266-268, 269-276).

В силу вимог ч.1 ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Таким чином позов в частині позовної вимоги про визнання об`єкту незавершеного будівництва спільним майном подружжя, подано з пропуском строку позовної давності, оскільки про порушення її прав позивачу стало відомо 06.07.2016.

Разом із з цим суд дійшов висновку, що наявні підставі для відмови у задоволенні позову із зв`язку з недоведеністю та безпідставністю заявлених вимог.

Відповідно до вимог ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, вжиті ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2019 року заходи забезпечення позову підлягають скасуванню (т.1 а.с.101-103).

У зв`язку з повною відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем та документально підтверджені витрати на сплату судового збору, на проведення судової експертизи відшкодуванню не підлягають.

З урахуванням вимог ст.ст.134,137,141 ЦПК України понесені відповідачами витрати на правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню за рахунок позивача.

Так, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено, що за змістом поданого відзиву представником відповідачів було зазначено про те, що відповідачі були змушені звернутися до ПП «Сучасна Феміда» за правничою допомогою та відповідно до договорів від 13.02.2020 адвокатом Даниленко Т.І. їм надані правничі послуги (т.1 а.с.142-146). Відповідачі витратили власні кошти у розмірі по 8000 гривень кожний, а тому, у разі відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , представник відповідачів просить вирішити питання про стягнення судових витрат на користь відповідачів по 8000 гривень кожному.

Так, на підтвердження понесених відповідачами витрат до відзиву було долучено копії квитанцій АТ «Приватбанк» від 03.03.2020 про перерахування від імені відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 8000 гривень кожним на рахунок ПП «Сучасна Феміда», призначення платежу: правнича допомога від 13.02.2020 (т.1 а.с.286), а також копії Договорів про надання правничої допомоги від 13 лютого 2020, укладених між ПП «Сучасна Феміда» та ОСОБА_4 (т.1 а.с.135,264) та ОСОБА_5 (т.1 а.с.264) про надання правничої допомоги у цивільній справі №350/8894/19, а саме: ознайомлення з усіма матеріалами цивільних справ, складання відзиву, представництво інтересів у судових засіданнях. Вартість таких послуг визначена у п.2.1 Договору у розмірі 8000 гривень.

Також суду надано Акти прийняття-передачі послуг від 03 березня 2020 року, підписані ПП «Сучасна Феміда» з кожним з відповідачів окремо (т.1 а.с.284,285). Разом із з цим зазначені Акти містять ідентичний перелік виконаних послуг:

- ознайомленні адвоката Даниленко Т.І. з матеріалами цивільної справи №359/8894,яка знаходиться у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області, на що витрачено 1 годину роботи адвоката;

- надано юридичну консультації по суті позову та його правових наслідків, на що витрачено 1 годину роботи адвоката;

- підготовлено відзив на позовну заяву ОСОБА_1 у цій справі, на що витрачено 2 години роботи адвоката.

Всього згідно з кожним актом зазначено про те, що адвокатом витрачено 4 години робочого часу, та що виконавець виконав роботу у повному обсязі, а замовник сплатив 8000 гривень.

Зважаючи на те, що адвокатом Даниленко Т.І. надавалася правнича допомога в межах однієї цивільної справи (були вивчені матеріали однієї цивільної справи, підготовлений один відзив від імені обох відповідачів), суд, враховуючи вимоги щодо реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, вважає безпідставним застосовувати щодо позивача подвійне стягнення таких витрат на користь відповідачів, які звернулися за правничою допомогою до однієї і тієї самої юридичної особи (адвоката), в один день, з одних і тих самих підстав та в межах однієї і тієї самої цивільної справи.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що справедливим відшкодуванням буде стягнення дійсної вартості наданих (зазначених в Акті прийняття-передачі) послуг, тобто по понесених відповідачами витрат на користь кожного з відповідачів (по 4000 грн. на користь кожного).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89,128, 141, 158, 223, 258, 259, 263-265, 266 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ,- спільною сумісною власністю подружжя, визнання Договору дарування об`єкта незавершеного будівництва від 11.04.2017 в частині незавершеного будівництва (об`єкта житлової нерухомості), укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 11.04.2017, видавник: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - недійсним, визнання за ОСОБА_1 право власності на частину об`єкту житлової нерухомості незавершеного будівництва, загальною площею 258,6 кв.м., та на частину земельної ділянки з кадастровим номером :11:004:0032, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_7 ) частину понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень (чотири тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_7 ) частину понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень (чотири тисячі гривень).

Скасувати арешт, накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2019 року на частину незавершеного будівництва, об`єкт житлової забудови, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , - та на частину земельної ділянки з кадастровим номером :11:004:0032, за адресою : АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 11.04.2017 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 29.07.2024.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів