Запорізький Апеляційний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Бєлки В.Ю., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» (надалі Банк) на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Банк звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с. 1-6), в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15.12.2020 року станом на 10.09.2023 року у розмірі 50152,60 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 50152,60 грн., від сплати якої відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Боєва Є.С. (а.с. 47). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 50) відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2024 року (а.с. 58-60) позовні вимоги Банку у цій справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () заборгованість за тілом кредиту за договором про надання банківських послуг від 15.12.2020 року в розмірі 21000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () судовий збір у розмірі 1123,85 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк, як позивач, у своїй апеляційній скарзі (а.с. 62-67) просив рішення суду першої інстанції в частині відмовиу задоволенні позовних вимог Банку про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15.12.2020 року скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 71). В автоматизованому порядку суддею Поляковим О.З. замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку з тривалою відпусткою останньої (а.с. 86-87). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 22 травня 2024 року (а.с. 88-89), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 90).

Оскільки, за змістом ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

22 листопада 2023 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах. Так, КСУ визнав неконституційними пункти 1.. ч. 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу, які визначають, що малозначними справами є: 1 справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб тобто, станом на 2023 рік 268400,00 грн. … Ці пункти втрачали чинність через 6 місяців із дня ухвалення КСУ цього Рішення. До того часу Верховній Раді треба було привести нормативне регулювання, установлене цими пунктами ЦПК у відповідність до Конституції та цього Рішення КСУ.

У зв`язку із чим, 19.06.2024 року Верховна Рада України прийняла ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» №3831-ІХ, яким внесла зміни: «... У Цивільному процесуальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436): 1) пункти 1, 2… частини шостої статті 19 викласти в такій редакції: "1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; …2) частину п`яту статті 274 викласти в такій редакції: 3) пункт 1 частини шостої статті 279 викласти в такій редакції: "1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб"; 4) частину першу статті 369 викласти в такій редакції: "1. Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи". Крім того, в силу вимог п. 2 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» № 3831-ІХ від 19.06.2024 року, якій набрав законної сили з 19.07.2024 року, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Апеляційним судом встановлено, що дана справа в силу своєї ціни позову 50152,60 грн. (а.с. 1, тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб: 3028,00 грн. * 30 = 90840,00 грн.) лишилась малозначною. Крім того, апеляційна скарга Банку в ній була подана і розгляд якої апеляційним судом не закінчено до набрання чинності цим законом 19.07.2024 року, а тому апеляційний суд продовжує апеляційний перегляд цієї справи у раніше визначеному порядку в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.90).

Відповідач (а.с.101-112) не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, у період з 01 липня 2024 року по 09 серпня 2024 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустці (довідка а.с. 100). Також, має відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та штат суддів (11) апеляційного суду взагалі.

В автоматизованому порядку суддями Бєлкою В.Ю. та Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. у зв`язку з тривалою відпусткою останніх (а.с.113-114). Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку.

Встановлено, що за заявою відповідача ОСОБА_1 вищезазначене заочне рішення суду першої інстанції, у тому числі в частині задоволення позовних вимог Банку, судом першої інстанції не переглядалось і в апеляційному порядку не оскаржується.

Банк оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині відмови у задоволенні його позовних вимог до відповідача.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - лише в частині відмови Банку у задоволенні позовних вимог Банку до відповідача.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення … частково і ухвалення у відповідній частині нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи Банку у стягненні з відповідача частини заборгованості за кредитом 29152,60 грн. (розрахунок: заявлено вимог Банком 50152,60 грн. задоволено вимог Банку судом першої інстанції 21000,00 грн.) керувався ст.ст. 11, 207, 599, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 264, 265 ЦПК України, вважав цю суму процентами, не передбаченими кредитним договором та виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог Банку у цій частині.

Оскільки, як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. Даний спір виник у сфері договірних зобов`язань та регулюється нормами загального цивільного законодавства та умовами укладеного договору. Як вбачається із матеріалів справи, 15.12.2020 року відповідач звернувся, в рамках проекту monobank, до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим встановив застосунок monobank, пройшовши реєстрацію та надавши відповідний пакет документів, відповідач підписав Анкету-заяву та Запевнення Клієнта до Договору про дання банківських послуг «Monobank» шляхом застосування цифрового підпису. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши електронним підписом анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 21000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав заяву Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, Запевнення Клієнта до договору про надання банківських послуг, Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів (Мonobank) та витяг з них, Тарифи Чорної картки (Мonobank), паспорт споживчого кредиту, форми підтвердження електронного документу. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 10.09.2023 року становить 50152,60 грн., яка складається із тіла кредиту.

Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст.526,1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15.12.2020 року належним чином не виконала.

В ході дослідження письмових доказів судом першої інстанції встановлено, що відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту, що становив 21000,00 грн., тобто тіло наданого відповідачу кредиту не може перевищувати вказану суму. Між тим позивач просить стягнути тіло кредиту в розмірі 50152,60 грн., не надаючи при цьому належних доказів на підтвердження того, коли і на підставі чого (яких положень Договору, приписів законодавства тощо) виникла у відповідача заборгованість у вказаному розмірі за тілом кредиту, що перевищує розмір кредитного ліміту.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, суд першої інстанції вважав позовні вимоги Банку, як позивача, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості такими, що підлягають задоволенню частково.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом фактичного апеляційного оскарження, вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь Банку частини вищезазначеної заборгованості за кредитом 29152,60 грн. (розрахунок: заявлено вимог Банком 50152,60 грн. задоволено вимог Банку судом першої інстанції 21000,00 грн.) з вищезазначених підстав. Оскільки, апеляційний суд вважає доведеним у цій справі з боку позивача Банку існування між сторонами у справі договірних зобов`язань та, відповідно, загальної суми заборгованості за наданим кредитним лімітом (кредитом), який змінювався, і яка вказана у розрахунку Банку заборгованості відповідача (а.с.9-13) та у позовній заяві (а.с.5).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що 15.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 15.12.2020 року (а.с.14).

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява (а.с.14) разом із умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а.с.17-29), Тарифами (а.с.30-31) складають договір про надання банківських послуг (далі - договір). Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що отримала примірник договору в мобільному додатку monobank, ознайомилася та погодилася з умовами договору, зобов`язалась виконувати умови договору.

В даній заяві в п. 1 та 2 ОСОБА_1 просила відкрити поточний рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № НОМЕР_2 у гривні на її ім`я.

Згідно з п. 3 анкети-заяви ОСОБА_1 просила встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку, відповідно до умов Договору. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду, на кредит на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом.

Відповідно до п. 4 анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердила, що надані нею документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу та надана нею інформація є правдивою.

Згідно з п. 6 анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (а.с. 15), що буде використовуватися для вчинення її дій. Вона визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею з використанням простого електронного підпису або УЕП.

Відповідно до п. 9 анкети-заяви ОСОБА_1 усе листування щодо цього рахунку та договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали зв`язку, відповідно до умов договору.

Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорту та РНОКПП в мобільний додаток (копія паспорта та довідки про РНОКПП відповідача ОСОБА_1 були завантажені в мобільний додаток таким чином - а.с.35-37), а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом.

Платіжна картка передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується Банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону, або при активації клієнтом віртуальної картки в мобільному додатку. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання картки і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної карти (п.п.2.4, 2.5 п. 2 розділу ІІ Умов).

Згідно із п. 1 Розділу 1 «Терміни і визначення» Умов, мобільний додаток MONOBANK сервіс Банку в рамках банківського продукту MONOBANK I Universal Bank, що дозволяє надавати клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку.

В анкеті позичальник підтвердила, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п.9).

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що умови та правила, тарифи були надіслані позичальнику в мобільному додатку, з якими вона погодилася, підписавши анкету-заяву УЕП.

Позичальник ОСОБА_1 саме факт підписання ним вищезазначеної анкети-заяви у вищезазначений спосіб та отримання кредиту належними, допустимими доказами у цій справі не спростовувала та, відповідно, вона цим підтвердила у тому числі факт отримання нею через мобільний додаток всіх примірників вищезазначених документів, що складають договір, та у тому числі які містять інформацію про розмір відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій за порушення зобов`язань.

Крім того, ОСОБА_1 частково погашала кредит, останній платіж у 2022 році (розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.9-13). Відповідно до загальних Умов договору (а.с.17-29) кредит (кредитна лінія) - сума грошових коштів, наданих Банком клієнту на термін, обумовлений в договорі, на умовах платності і зворотності. До кредиту (кредитної лінії) відносяться в тому числі суми, списані за рахунок кредитного ліміту на погашення заборгованості із сплати відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів. Кредитний ліміт (зобов`язання Банку з кредитування) - розмір грошових коштів, зобов`язання з надання яких клієнту бере на себе Банк з момент укладання договору. До кредитного ліміту відносяться в тому числі суми коштів, що можуть бути отримані клієнтом за рахунок кредитного ліміту з метою погашення заборгованості із сплати відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів.

Згідно до п. 4.9. Розділу II Умов, на суму наданого Кредиту Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту за фактично витрачені в рахунок кредиту кошти з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах (а.с.30-31). Також процентна ставка за кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується Банком у мобільному додатку.

Оскільки, відповідач від сплати заборгованості у добровільному порядку ухилилася (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та відповідачем апеляційному суду не надані), в зв`язку з чим та відповідно до п.п.5.18, 5.19 п.5 Розділу II Умов кредит став у формі «на вимогу».

Суд першої інстанції мав виходити при ухваленні рішення в оскаржуваній частині у цій справі із: - презумпції правомірності правочину - вищезазначеного кредитного договору від 15.12.2020 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1 (ст. 204 ЦК України), за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, та який складається не лише із заяви відповідача, як позичальника, від 15.12.2020 року (копія а.с.14), Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank (а.с.17-29), з якими відповідач була ознайомлена, оскільки положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява (а.с.14) разом з Умовами, Тарифами (а.с.17-31), складають договір про надання банківських послуг (далі - договір). Крім того, п. 3 анкети-заяви від 15.12.2020 року передбачено нарахування процентної ставки за користування кредитним лімітом у розмірі 3,1% на місяць. Недійсність кредитного договору, укладеного у формі анкети-заяви від 15.12.2020 року прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, відповідач особисто чи через свого представника у суді першої інстанції у цій справі зустрічного позову про визнання недійсним вищезазначеного кредитного договору сторін не заявляла, також у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання вищезазначеного кредитного договору сторін недійним), - принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначений кредитний договір сторін є обов`язковим для виконання його сторонами, у тому числі відповідачем та у тому в частині умов про сплату на користь Банку відсотків за користування кредитом за цим договором у вищезазначеному розмірі, від сплати яких відповідач на користь Банку у добровільному порядку ухиляється.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права набуті сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню в силу вимог ст. 629 ЦК України. Нерозуміння природи договору, складність його умов, не звільняє сторони від обов`язку його виконання (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеним з боку Банку у цій справі існування між сторонами вищезазначених договірних зобов`язань та загальної суми боргу 50152,60 грн. (розрахунок: заборгованість за кредитом, стягнута судом першої інстанції рішенням в частині, яка в апеляційному порядку не оскаржується і не переглядається, у розмірі 21000,00 грн. заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) + задоволені апеляційним судом вимоги апеляційної скарги Банку в частині відмови у стягненні заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 29152,60 грн.).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2024 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині відмови Банку у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати, ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову), стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за договором № б/н від 15.12.2020 року у сумі 29152,60 грн.; у зв`язку із чим, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2024 року змінити в частині загальних розмірів заборгованості та судового збору, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку за договором № б/н від 15.12.2020 року у цій справі, вказавши останні у розмірі 50152,60 грн. заборгованості (розрахунок: задоволено вимог Банку судом першої інстанції 21000,00 грн. + задоволено вимог апеляційним судом 3148,25 грн.) та 5024,22 грн. судового збору (розрахунок: ст. 141 ч.ч.1, 13 ЦПК України судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 2684,00 грн. (а.с.43) + судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення в частині відмови на суму 29152,60 грн. складає в силу вимог ст. 6 ч. 4 ЗУ «Про судовий збір» (якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) 2340,22 грн. (а.с. 83, розрахунок: сума судового збору за апеляційну скаргу як за оскарження всього рішення 4026,00 грн. (2684,00*150%/100%)* сума відмови Банку 29152,60 грн./заявлено вимог Банком 50152,60 грн. - ціна позову а.с.1).

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2024 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині відмови Банку у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати.

Ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» (ЄДРПОУ 21133352) заборгованість за договором № б/н від 15.12.2020 року у сумі 29152,60 грн.

У зв`язку із чим, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2024 року змінити в частині загальних розмірів заборгованості та судового збору, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» (ЄДРПОУ 21133352) за договором № б/н від 15.12.2020 року у цій справі, вказавши останні у розмірі 50152,60 грн. заборгованості та 5024,22 грн. судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 05.09.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Бєлка В.Ю.Подліянова Г.С.