головуючий у суді І інстанції Григоренко І.В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення надлишково сплачених коштів за надані фінансові послуги, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ «КБ «Приватбанк»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача надлишкові отримані грошові кошти у розмірі 209 749 грн 82 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 19 травня 2012 року нею було оформлено та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до вказаної анкети на її ім`я були оформлені: платіжна картка КРЕДИТКА «УНІВЕРСАЛЬНА», зарплатна картка.

Старт кредитної картки № НОМЕР_1 згідно з довідки відповідача - 04 березня 2013 року.

04 березня 2013 року позивачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн, 31 липня 2017 року кредитний ліміт збільшено на 22 700 грн. У подальшому кредитний ліміт не збільшувався.

Сума кредиту, яку вона отримала в банку становить 37 000 грн, що підтверджується довідкою банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

Позивач зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Оболонського районного суду (справа № 756/7091/20) з позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 19 травня 2012 року у розмірі 86 553 грн 82 коп., з яких: 61 949 грн 14 коп. - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі, 61 949 грн 14 коп.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 24 604 грн 68 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Проте, згідно з отриманим нею від АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості, на підставі якого банком визначена сума боргу, за період часу з 04 березня 2013 року до 31 січня 2021 року, нею на користь банку сплачено: за графою «Сума погашення за наданим кредитом» загальна сума становить 175 284 грн 10 коп., за графою «Сплачено відсотків», «Відсотки погашені за рахунок кредиту» загальна сума становить 72 165 грн 72 коп.

Отже, загалом нею сплачено на користь банку 247 499 грн 82 коп.

Відповідно до розрахунку станом на 30 вересня 2019 року за договором № б/н від 19 травня 2012 року: погашено заборгованості за поточним тілом кредиту - 99 301 грн 06 коп.; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 30 601 грн 64 коп.; погашено заборгованості по нарахованим відсоткам - 0,00 грн, погашено заборгованості по простроченим відсоткам - 0,00 грн; погашено заборгованості по пені - 1 800 грн. Загальна сума погашення заборгованості за кредитом становить 129 902 грн 70 коп.

Посилається на те, що за будь-яких обставин та розрахунків, тіло кредиту нею повністю погашено, відповідач отримав від неї грошові кошти, що перевищують отриману нею кредитну суму, яка підлягає поверненню їй відповідачем.

При цьому у анкеті-заяві від 19 травня 2012 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Натомість, банк отримав крім тіла кредиту, відсотки за користування кредитом, що не передбачено анкетою-заявою від 19 травня 2012 року.

За таких обставин, посилаючись на положення статей 207, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 526, 1048, 1049, 1054, 1212 ЦК України, позивач звернулася до суду з указаним позовом.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані грошові кошти у розмірі 22 335 грн 82 коп.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 223 грн 36 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у справі № 756/7091/20 встановлено, що відповідно до наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку, ОСОБА_1 фактично отримала 163 526 грн 67 коп. кредитних коштів, а повернула 185 862 грн 49 коп.

За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що різниця сплачених ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» коштів та використаних кредитних коштів підлягає поверненню позивачу, тобто 185 862 грн 49 коп. - 163 526 грн 67 коп. = 22 335 грн 82 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Сума у розмірі 22 335 грн 82 коп. є переплатою ОСОБА_1 за наявними у неї зобов`язаннями перед АТ КБ «ПриватБанк», зазначена сума є доведеною, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що при розгляді цієї справи суд першої інстанції позбавив відповідача права на належний захист, справедливий неупереджений розгляд справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив процесуальні норми, оскільки судом першої інстанції, не зважаючи на неодноразові звернення відповідача про надсилання на адресу відповідача або на електронну адресу представника відповідача, не надіслав відповідачу копію позовної заяви з додатками. Не зважаючи на наданий відповідачу доступ в систему Електронний суд, з`ясувалося, що в електронних матеріалах справи відсутня позовна заява ОСОБА_1 .

Крім того, розгляд справи здійснювався без участі представника відповідача. Представником відповідача неодноразово були направлені клопотання про проведення судових засідань в режимі відео конференції, які були обґрунтовані перебуванням представника відповідача, який здійснює супроводження цієї справи у м. Дніпрі, введенням воєнного стану та загрозою життю. Проте, суд першої інстанції розглянув справу без участі банку.

Апелянт, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц, вказує на те, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись з цим позовом до суду, намагається здійснити перегляд рішення Оболонського районного суду міста Києва у справі №756/7091/20 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 19 травня 2012 року з метою ухвалення рішення на її користь.

Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду, апелянт вказує на те, що позивач ОСОБА_1 мала б ініціювати позов про стягнення коштів з банку у судовому процесі про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Також, апелянт звертає увагу на те, що оскаржуване рішення дублює постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у справі № 756/7091/20.

Постанова апеляційного суду не містить висновків про те, що сума у розмірі 22 335 грн 82 коп. є переплатою, разом з тим в оскаржуваному рішенні суду зазначено, що сума у розмірі 22 335 грн 82 коп. є переплатою без посилань на обставини чи докази, які містяться в матеріалах справи.

Апелянт вказує, що в оскаржуваному рішенні судом не зазначено в чому полягає порушення прав позивача з боку банку, яка норма законодавства порушена, які існують правові підстави та обґрунтування для стягнення з банку на користь позивача вказаної суми, не встановлена дата, з якої позивач вважає, що її права порушені, не досліджено питання про припинення кредитних правовідносин та їх існування на час розгляду справи.

Позивач, повідомлений належним чином, скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, де заперечив щодо змісту та вимог апеляційної скарги.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на частину 1 статті 369 ЦПК України та те, що зазначений спір є малозначний, ця справа є справою незначної складності, а тому справа розглядається судом апеляційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дійшла таких висновків.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини 1,2 статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини 1,2 статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встановлено, що 19 травня 2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», в якій погодилася, що підписанням цієї анкети-заяви, ОСОБА_1 відповідно до статті 634 ЦК України у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщено на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою www.privatbank.ua, та які разом з пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він отримала, шляхом самостійного роздрукування.

На підставі підписаної заяви відповідач отримала картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 12/15; картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 12/16; картку № НОМЕР_3 з терміном дії до 01/18; картку № НОМЕР_4 з терміном дії до 10/18 та картку № НОМЕР_5 з терміном дії до 07/22.

16 червня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 19 травня 2012 року у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та просив стягнути заборгованість, яка станом на 29 квітня 2020 року становить 91 434 грн 01 коп., яка складається з: 61 929 грн 14 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 24 624 грн 68 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 50 грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована складова), 4 330 грн 19 коп. - штраф (процентна складова).

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 86 553 грн 82 коп., яка складається з: 61 949 грн 14 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 24 604 грн 68 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі №756/7091/20 від 27 вересня 2022 року вказаний позов задоволено (https://reestr.court.gov.ua/Review/106519471).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Мневець О. М. просить рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Рожко С. М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у справі № 756/7091/20 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мневця О.М. задоволено. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості (https://reestr.court.gov.ua/Review/108753493).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині стягнення 61 949 грн 14 коп. заборгованості за тілом кредиту, апеляційний суд вважав помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з огляду на таке

Відповідно до наданої банком виписки по рахунку, відповідач фактично отримала 163 526 грн 67 коп. кредитних коштів, а повернула 185 862 грн 49 коп. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти були повернуті АТ КБ «ПриватБанк», правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 61 929 грн 14 коп. відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині стягнення 24 604 грн 68 коп. заборгованості за простроченими відсотками, апеляційний суд вважав помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з огляду на таке.

У заяві позичальника від 19 травня 2012 року, де ОСОБА_1 просить оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна» та заробітну картку, - процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (19 травня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (07 червня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зі змісту частини 4 статті 82 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи.

Отже, обставини, які встановленні постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у справі № 756/7091/20 на підставі частини 4 статті 82 ЦПК України є преюдиційними для розгляду цієї справи та не підлягають доказуванню.

З огляду на зазначене, обставини щодо отримання ОСОБА_1 від АТ КБ «ПриватБанк» кредитних коштів за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 19 травня 2012 року у розмірі 163 526 грн 67 коп. та повернення останньою АТ КБ «ПриватБанк» 185 862 грн 49 коп. встановлені станом на 29 квітня 2020 року під час розгляду цивільної справи 756/7091/20.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що різниця між отриманими позивачем та повернутими АТ КБ «ПриватБанк» грошовими коштами, а саме: 185 862 грн 49 коп. - 163 526 грн 67 коп. = 22 335 грн 82 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Звертаючись з позовом у справі, що переглядається в апеляційному порядку, позивач надала розрахунок згідно до якого станом на 30 вересня 2019 року за договором № б/н від 19 травня 2012 року: погашено заборгованості за поточним тілом кредиту - 99 301 грн 06 коп.; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 30 601 грн 64 коп.; погашено заборгованості по нарахованим відсоткам - 0,00 грн, погашено заборгованості по простроченим відсоткам - 0,00 грн; погашено заборгованості по пені - 1800 грн (а.с. 12-15).

Враховуючи, обставини, які встановленні постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у справі № 756/7091/20 щодо отримання та повернення ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 19 травня 2012 року, позовні вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 209 749 грн 82 коп. правомірно судом першої інстанції задоволені частково у розмірі 22 335 грн 82 коп.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судом апеляційної інстанції враховано таке.

Ухвалою від 30 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено, що справа буде розглядатись суддею одноособово в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яка разом з позовною заявою та додатками до неї направлена відповідачу (а.с. 39).

Ухвалою від 09 травня 2022 року заяву представника відповідача про проведення судового засідання у цивільній справі у режимі відео конференції залишено без розгляду, оскільки заяву подано з порушенням частини 2 статті 212 ЦПК України, а також у зв`язку з тим, що у Печерському районному суді міста Києва облаштовані три зали судових засідань для проведення відео конференцій, але у зв`язку з великою кількістю кримінальних справ, де обвинувачені перебувають під вартою, розгляд цих справ проводиться в тому числі і в залах судових засідань, які облаштовані для проведення судового засідання в режимі відео конференції, отже, можливість провести розгляд цієї цивільної справи в режимі відео конференції в передбачені ЦПК строки є ускладненою.

Ухвалою від 14 листопада 2022 року у задоволенні заяви представника відповідача про проведення судового засідання у цивільній справі у режимі відеоконференції відмовлено у зв`язку недотриманням заявником вимог встановлених частиною 2 статті 212 ЦПК України (відсутність відомостей про направлення заяви позивачу, відсутність жодних належних і допустимих доказів на підтвердження обставин неможливості прибути у судове засідання або наявності об`єктивних непереборних причин, які унеможливлюють прибуття до Печерського районного суду міста Києва).

Таким чином, судові засідання у справі відбувались з сповіщенням відповідача про час та місце розгляду, про що відповідачу було достеменно відомо.

Відповідач неодноразово подавав заяви про розгляд справи в режимі відео конференції, але ці заяви не відповідали вимогам процесуального законодавства за ознаками не дотримання строку подання заяви, не надання суду доказів про направлення копії заяви позивачу, а тому, з урахуванням зазначення судом першої інстанції відсутності об`єктивної технічної можливості проведення судового засідання в режимі відео конференції, ці доводи апеляційної скарги відхиляються судом апеляційної інстанції.

Щодо доводів про те, що що в електронних матеріалах справи відсутня позовна заява ОСОБА_1 , то апелянтом не надано доказів на підтвердження цих доводів, а апеляційний суд позбавлений можливості самостійно перевірити ці обставини.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано достатніх доказів та обґрунтувань щодо списання грошових коштів позивача без рішення суду, або документу, який би свідчив про надане йому таке право.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська