Провадження № 22-ц/811/1179/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 08 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

03.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів в його користь пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором №22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 за листопад 2020 року в розмірі 11250,00 грн.

Позов обґрунтовував тим, що на підставі договору про відступлення прав вимоги, укладеного між ним та Кредитною спілкою «Либідь» в особі Львівської філії, до нього перейшло право вимоги за кредитним договором № 22/2008ЛФ від 04 квітня 2008 року, боржником за яким є ОСОБА_2 , а також договором поруки укладеним на забезпечення виконання умов кредитного договору між Кредитною спілкою «Либідь» в особі Львівської філії, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2014 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь за договором № 22/2008ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року 12500 грн тіла кредиту, 20972,25 грн процентів за користування кредитом та 12500 грн пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього на суму 45 972,25 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на його користь за договором № 22/2008ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року 12500 грн тіла кредиту, 20 972,25 грн процентів за користування кредитом та 12500 грн пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього на суму 45 972.25 грн. На даний час рішення суду звернуто до примусового виконання та виконується щодо кожного із відповідачів у Личаківському, Сокальському та Самбірському відділах державної виконавчої служби. Однак, відповідачі ухиляються від виконання рішення суду, заборгованість по договору кредиту не погасили та допустили прострочення виконання грошового зобов`язання за договором кредиту, а тому просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, з допущеною неповнотою та неправильністю з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Зазначає, що відповідно до п. 4.3 Договору Кредиту №22/2008 ЛФ від 04 квітня 2008 року сторони чітко та недвозначно визначили, що поза межами строку договору кредиту, позичальник сплачує додаткові проценти за користування коштами кредитодавця в розмірі 3% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, які є мірою відповідальності за порушення зобов`язання та погодили їх розмір. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до суду про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою відповідачами відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Згідно п. 9.1 Договору строк дії договору діє до моменту остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рiшення, яким стягнути з відповідачів пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 11 250 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Судом встановлено, що 04 квітня 2008 року між Кредитною спілкою «Либідь» в особі Львівської філії та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №22/2008ЛФ, позичальнику надано кредит в розмірі 20 000 гривень на строк 24 календарних місяців, тобто до 04 квітня 2010 року зі сплатою за користування кредитними коштами 0,13699% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №22/2008ЛФ, 04 квітня 2008 року між КС «Либідь» в особі Львівської філії та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договори поруки № 22/2008ЛФ/1 та № 22/2008ЛФ/2 відповідно, за умовами яких поручителі зобов`язались відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору. В разі невиконання позичальником зобов`язань за договором, позичальник та поручителі відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники.

29 березня 2013 року між Кредитною спілкою «Либідь» в особі Львівської філії та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги внаслідок прощення боргу, згідно якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 22/2008ЛФ від 04 квітня 2008 року, укладеним між відповідачами та КС «Либідь».

Як зазначено в п. 1.2 договору про відступлення права вимоги від 29.03.2013, до нового кредитора перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, які існували на момент переходу цих прав (12500 гривень тіла кредиту та 11453,53 гривень процентів), а також ті, які в подальшому будуть виникати на підставі основного договору.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04 квітня 2008 року в розмірі 45 972,25 грн, з яких 12 500 грн - тіло кредиту, 20 972,25 грн - проценти за користування кредитом та 12500 грн - пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 за договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04 квітня 2008 року в розмірі 45 972,25 грн, з яких 12 500 грн - тіло кредиту, 20 972,25 грн - проценти за користування кредитом та 12500 грн - пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2014 року набрало законної сили, на його виконання видано виконавчі листи та відкрито виконавчі провадження з виконання зазначеного вище рішення суду.

На даний час рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2014 року не виконано.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором №22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 за листопад 2020 року в розмірі 11250,00 грн, ОСОБА_1 посилався на п. 4.3 кредитного договору № 22/2008ЛФ від 04 квітня 2008 року, згідно якого в разі виникнення заборгованості в погашенні кредиту та/або процентів за користування кредитом, через 14 днів з дня обумовленої дати сплати наведеної в п. 5.1 даного договору, позичальник сплачує додаткові проценти за користування коштами кредитодавця в розмірі 3% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки строк дії Договору №22/2008ЛФ від 04.04.2008 закінчився 04.04.2010, позивач

скористався своїм правом на повернення кредиту, звернувшись з відповідним позовом до суду та пред`явивши вимоги до позичальника та поручителів, по яких ухвалено рішення суду, що набрало законної сили, відтак правові підстави для нараховування неустойки (пені) за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за листопад 2020 року в розмірі 11250,00 грн відповідно до п. 4.3. Договору після пред`явлення до позичальника та поручителів вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки право позивача нараховувати проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту, пеню та штраф припинилося зі спливом строку кредитування 04 квітня 2010 року, а тому починаючи з зазначеної дати позивач не мав права нараховувати пеню за користування кредитом.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 08 лютого 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра