Справа №932/6054/24
Провадження №2/932/2220/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

22 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Ярощук О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2024 року позивач звернувся до нотаріуса для вчинення нотаріальних дій та дізнався, що на все його майно накладено арешт приватним виконавцем ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову вказував, що арешт накладено приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А. Г. у виконавчому провадженні №56300028 від 02.05.2018 із примусового виконання виконавчого напису №14714 від 08.12.2017 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 2999994,68 грн.

Позивач зазначив, що заборгованість виникла за кредитним договором № DNHLGB000000746 від 10.07.2007 укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

У подальшому приватним виконавцем Мосейко А.Г. 12.07.2020 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. У 2021 році стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з виконавчим написом нотаріуса про стягнення боргу із ОСОБА_1 за кредитним договором № DNHLGB000000746 від 10.07.2007 до іншого приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозової О.М., яка 14.12.2021 винесла постанову про закінчення провадження.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.12.2021 ОСОБА_1 не має заборгованості перед банком.

Також зазначив, що діяльність приватного виконавця Мосейко А.Г. наразі припинена, однак остання не внесла до Державного реєстру речових прав відомості про завершення виконавчого провадження.

За таких обставин просив суд зняти арешт з усього майна.

Позиція суду. Правове обґрунтування.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У статті 447 розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, розділом VII ЦПК України встановлено спеціальний порядок, за яким здійснюється судовий контроль за виконанням судових рішень, в тому числі вирішення питань щодо законності рішень, дій чи бездіяльності виконавців під час виконання судових рішень, порушення прав сторін виконавчого провадження під час виконання, зобов`язання виконавців поновити порушені права сторін виконавчого провадження тощо.

Водночас такий контроль щодо виконання інших (не судових) рішень здійснюється за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20, предметом розгляду якої було зняття арешту, накладеного на майно позивача, як боржника в межах виконавчого провадження (яке на час подачі позову було завершене та знищене) Верховний суд зазначив, що суди зробили правильний висновок про відмову у відкритті провадження у справі за вимогами про зняття арешту з майна, оскільки законом передбачений інший спосіб судового захисту - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а не в позовному провадженні.

Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Така практика є сталою (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18; постанови Верховного Суду від 29.09.2021 року у справі № 234/18525/19, від 20.10. 2021 року у справі № 236/789/21, від 27.03.2024 року у справі №303/6292/20 та інших).

У той же час, зазначені висновки слід враховувати у сукупності з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №820/4243/17, згідно якого спори щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою (нотаріусом), а не судом, підвідомчі адміністративному суду.

Крім цього, в своїй постанові від 21 вересня 2023 року у справі № 465/8224/21 про скасування арешту (що є подібною тій, що перебуває на розгляді місцевого суду) Верховний Суд зазначив таке: «Підставою цього позову позивачка визначила протиправну бездіяльність органу державної виконавчої служби під час виконання виконавчого напису нотаріуса, що виразилось у наявності накладеного арешту на її майно, яке не скасоване у зв`язку з поверненням виконавчого документа».

У частині припинення діяльності приватного виконавця, суд зауважує наступне.

Відповідно до п. 16 Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», у разі припинення діяльності приватного виконавця, на виконанні у якого перебував повернутий стягувачу виконавчий документ, постанова(и), передбачена(і) цим пунктом, виноситься тимчасовим приватним виконавцем, а в разі його відсутності - відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень, компетенція якого поширюється на територію виконавчого округу приватного виконавця, діяльність якого припинена.

Висновок у справі.

Звертаючи до суду із цивільним позовом про скасування арешту з усього майна, позивач фактично не погоджується із бездіяльністю приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А. Г., яка завершила виконавче провадження, однак не внесла відповідні відомості до Державного реєстру речових прав відомості про завершення виконавчого провадження.

Також судом встановлено, що позивач звернувся із позовом про скасування арешту, який був накладений приватним виконавцем на майно у межах виконання не судового рішення.

Суд виснує, що позовні вимоги пов`язані саме з приводу рішень, дій чи бездіяльності приватного виконавця.

Тому вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження, а підлягає розгляду відповідно до положень ст. 287 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 5 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За встановлених обставин, у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 186, 258-260 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про зняття арешту з майна.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з відповідною вимогою у порядку адміністративного судочинства.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud4803/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярощук