КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року у складі судді Бабко В.В.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ "ФК «Ейс») звернулося в суд із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 246472093 від 22 листопада 2021 року в загальному розмірі 49 255 грн 20 коп та понесені судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 22 листопада 2021 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 246472093 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало грошові кошти в кредит. В свою чергу відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала.

18 квітня 2019 року між первісним кредитором ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 246472093 від 22 листопада 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року.

24 грудня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 246472093 від 22 листопада 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року.

04 серпня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та "Фінансова компанія Ейс" було укладено договір факторингу № 04/08/23-01.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 04 серпня 2023 року до договору факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 49 255 грн 20 коп з яких - 27 992 грн 20 коп сума заборгованості за основною сумою боргу; - 21 263 грн сума заборгованості за відсотками.

Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року в задоволенні позову ТОВ "ФК "Ейс" - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення неповністю з`ясував обставин, що мають значення для вирішення справи, а його висновки про те що позивач не набув права вимоги до відповідачки не відповідають дійсним обставинам та спростовуються наданими позивачем доказами.

Вказано, що судом першої інстанції було встановлено факт укладення відповідачкою кредитного договору з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", отримання грошових коштів у визначеному розмірі та факт їх неповернення. Позивачем доведено своє право вимагати від відповідачки належне виконання за цим договором, адже на підтвердження цього надано дійсні договори факторингу, за якими до позивача перейшло право вимоги. За умовами укладених договорів, до фактора могло переходити право вимоги, яке виникне в майбутньому. Станом на момент підписання реєстрів боржників, зокрема, щодо відповідачки, до цих договорів факторингу, права вимоги до неї виникло та було дійсним.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та боржником ОСОБА_1 . Відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ "Таліон Плюс" на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

Також судом зазначено, що оскільки ТОВ "Таліон Плюс" право вимоги відносно відповідачки, як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути в подальшому передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05 серпня 2020 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", яке в свою чергу не передало таке право позивачу ТОВ "ФК "Ейс" за договором факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року.

Крім того суд послався на те, що в матеріалах справи відсутній Реєстр прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором.

Таким чином, суд вважав, що ТОВ "ФК "Ейс" є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від відповідачки сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога".

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Зі справи вбачається, що 22 листопада 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова компанія" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 246472093 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого позичальникові надано кредит на суму 29 900 грн строком на 140 днів на умовах строковості, зворотності платності із нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ними (а.с. 17-23).

21 грудня 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова компанія" та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору № 246472093 від 22 листопада 2021 року. Відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов Договору та на підставі звернення позивальника, продовжити загальний строк, на який був наданий кредит за Договором, та строк оплати наступного чергового платежу на наступну кількість днів: чотирнадцять. На дату укладання цієї Додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом (а.с. 11).

28 листопада 2018 року між Первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова компанія" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" зобов`язується відступити ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" за плату та на умовах, визначених Договором (а.с. 61-67).

Відповідно до Реєстру божників від 05 травня 2022 року до договору факторингу 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в загальному розмірі 49 255 грн 20 коп (а.с. 76).

21 жовтня 2020 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Додаткову угоду № 25 до Договору факторингу № 28/1118-01. Відповідно до умов Додаткової угоди сторони дійшли згоди про викладення тексту договору у новій редакції (а.с. 65-66).

05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Договору факторингу ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язується відступити ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Таліон Плюс" за плату та на умовах, визначених Договором (а.с. 54-59).

10 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено Додаткову угоду № 1 від 10.08.2020 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року. Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" в строк 25 робочих днів з моменту відступлення йому права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, надсилає кожному з боржників повідомлення про відступлення прав вимоги до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (а.с. 64).

04 серпня 2023 ро між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія Ейс" було укладено Договір факторингу № 04/08/23-01. Відповідно до Договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія Ейс" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (ціна продажу) за плату, а ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс " відступити ТОВ "Фінансова компанія Ейс" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (супу позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (а.с. 98-104).

Відповідно до Реєстру божників від 04 серпня 2023 року до Договору факторингу 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в загальному розмірі 49 255 грн 20 коп (а.с. 108-110).

Умовами укладених між ТОВ "Манівео швидка фінансова компанія" та ТОВ "Таліон Плюс", а також між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс" договорів факторингу було передбачено право фактора розпоряджатись правом вимоги на свій власний розсуд, зокрема, відступати його на користь третіх осіб.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Таким чином, Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, як і виникнуть у Клієнта в майбутньому (майбутня вимога).

Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться: відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року "Борг" означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за Кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитним договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим Договором зобов`язальної сили.

В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу встановлено, що Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором.

Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору.

Надана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" до Фактора - ТОВ "Таліон Плюс".

Відповідно до п. п. 5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що Фактор (ТОВ "Таліон Плюс") має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс› укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 895697494 від 24 листопада 2020 року.

Вказані обставини підтверджуються Реєстром прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року, складеного на виконання умов договору Факторингу на підтвердження передачі відступлених прав до Боржників (а.с. 79-81).

Відповідно до п. п. 5.3.3 договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року Фактор (ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс") має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

Копія договору факторингу № 5/0820-01 від 05 серпня 2020 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ "Таліон Плюс" до Фактора - ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс".

Відповідно до Реєстру боржників від 04 серпня 2023 року до Договору факторингу №04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року, позивачу було передано право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 (запис № 142) в сумі 49 255 грн 20 коп з яких - 27 992 грн 20 коп сума заборгованості за основною сумою боргу; - 21 263 грн сума заборгованості за відсотками за Кредитним договором № 246472093 від 22 листопада 2021 року факт укладення якого з Первісним кредитором було встановлено судом в оскаржуваному рішенні.

Дані обставини та докази спростовують висновки суду першої інстанції про те, що позивач не набув права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", після укладення Кредитного договору та виникнення заборгованості, які позивач набув в серпні 2023 року. А сам лише факт укладення Договору факторингу між Первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки ним було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога).

Доведеною є обставина отримання ОСОБА_1 грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором і взяті на себе зобов`язання остання не виконала, у передбачені строки кошти та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з кредитного договору.

Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Отже, зважаючи на те, що відповідачка свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконувала, допустила заборгованість, тому наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "ФК "Ейс" 49 255 грн 20 коп з яких - 27 992 грн 20 коп сума заборгованості за основною сумою боргу; - 21 263 грн сума заборгованості за відсотками.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду -скасуванню, на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позову та апеляційної скарги ТОВ "ФК "ЕЙС" сплатило 5 368 грн (2 147,20 + 3220,80) судового збору, вказану суму слід стягнути з відповідачки, відповідно до положень п. п. 1 п. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю.

Також, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази:

1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо);

2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо);

3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.);

4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги укладений між Адвокатським об`єднанням "Альма Теміс" та ТОВ "ФК "Ейс" від 24 листопада 2022 року (а.с. 82-87), акт прийому-передачі наданих послуг від 24 листопада 2022 року який є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги укладений між Адвокатським об`єднанням "Альма Теміс" та ТОВ "ФК "Ейс" на суму 5000 грн (а.с. 73); рахунок № 143 від 09 серпня 2023 року на оплату (а.с. 74); платіжна інструкція № 1030 від 09 серпня 2023 року про сплату ТОВ "ФК "Ейс" на користь Адвокатського об`єднання "Альма Теміс" - 5000 грн (а.с. 75); Додаткову угоду № 49 до договору про надання правничої допомоги від 08 серпня 2023 року (а.с. 87-94).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Розрахунок витрат на суму 5 000 грн є обґрунтованим, а тому колегія суддів стягує з відповідачки на користь позивача ТОВ "ФК "Ейс" судові витрати, понесені у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги, у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (, адреса: 02090, м. Київ, Харківське, 19, офіс 2005) заборгованість за кредитним договором № 246472093 від 22 листопада 2021 року в загальному розмірі 49 255 грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (, адреса: 02090, м. Київ, Харківське, 19, офіс 2005) 5 368 грн судового збору та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 5 000 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: