РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 рокуСправа № 495/8795/22
Номер провадження 2/495/1165/2024

Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в розмірі мінімальної заробітної плати на поточний рік.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є матір`ю відповідача, інвалідом І групи (пересувається на візку, потребує стороннього догляду), доходів (окрім пенсії) у виді заробітної плати, від підприємницької діяльності не отримує. За домовленістю між членами сім`ї саме старша дочка ОСОБА_2 повинна утримувати матір ОСОБА_4 , оскільки молодша дочка ОСОБА_5 має дитину інваліда та здійснює догляд за нею. У зв`язку із цим, кошти, вилучені з продажу належного позивачці майна, були передані старшій дочці ОСОБА_2 , за які вона придбала нерухоме майно та використовує його у власних потребах.

Станом на дату звернення до суду позивачка зареєстрована та проживає у будинку АДРЕСА_1 (володіє 1/3 частки); між дочками існує спір щодо права власності на 1/3 цього ж об`єкта нерухомості.

Із початку 2021 року відповідач ОСОБА_2 перестала здійснювала догляд за позивачкою ОСОБА_4 , обов`язок надавати матері допомогу ігнорує, не відвідує.

За станом здоров`я позивач потребує проведення вартісного лікування у зв`язку із наявністю ряду захворювань.

Обов`язок утримувати непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, на повнолітніх дітей покладено статтею 202 Сімейного кодексу України (далі - СК).

Керуючись наведеним, позивач, як непрацездатна матір, яка потребує матеріальної допомоги, просить стягувати з відповідача повнолітньої дочки аліменти у розмірі мінімальної заробітної плати на поточний рік.

1.2. Відзиву на позов відповідач суду не надав.

У судовому засіданні ОСОБА_2 , її представника адвокат Садовський В.Є. кожен окремо пояснили, що позивач ОСОБА_4 перебуває у шлюбі із ОСОБА_6 , який отримує пенсію; подружжя ОСОБА_4 проживають разом у будинку АДРЕСА_1 , ведуть спільний побут, а отже мають взаємні права і обов`язки. До позовної заяви позивач не додала доказів про вартість необхідного лікування, про підтвердження витрат на уже отримане лікування. ОСОБА_2 також зазначила, що не відмовляється від догляду за матір`ю, однак, у зв`язку із зміною країни проживання ОСОБА_4 , вона не має такої можливості.

Керуючись наведеним, просили у задоволенні позову відмовити.

2. Рух справи у суді.

Позовну заяву подано до суду 04.11.2022.

Ухвалою від 08.11.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у цивільній справі.

Заочним рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2023 позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено;ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь її непрацездатної матері ОСОБА_4 аліменти щомісячно у розмірі мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» із подальшою індексацією.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.11.2023 задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення; заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2023 скасовано, справу призначено до судового розгляду на 15.01.2024.

Із 20.02.2024 вказана справи перебуває у провадженні головуючого судді Волкової Ю.Ф.; справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

3. Фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_4 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , що стверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 и, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 05.04.2005, який укладено між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , листом Управлення державної реєстрації відділу Державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області № 32532/06.2-29 від 10.08.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до укладання шлюбу 04.05.2002 з ОСОБА_10 , актовий запис № 339, мала прізвище « ОСОБА_11 », та листом ДМС в Одеській області Білгород-Дністровського відділу від 27.07.2023.

ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено копією паспорта громадянина України ОСОБА_4 . КЕ489606, виданого 07.12.1996 Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області.

ОСОБА_4 має статус пенсіонера та є інвалідом І групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 від 04.02.2013 серії НОМЕР_4 (термін дії - довічно).

ОСОБА_4 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком із 02.07.2002 довічно; є особою з інвалідністю 1Б групи; розмір пенсії складає 2 600 грн (довідка ГУ ПФУ в Одеській області від 28.10.2022 № 1500-0207-8/112672). Відповідною медичною документацією підтверджено наявність у ОСОБА_4 ряду захворювань (копії відповідних письмових доказів судом досліджені, додані до справи).

Відповідно до медичного висновку ЛКК № 22 від 22.03.2024 ОСОБА_4 має ряд захворювань; потребує постійного стороннього догляду від фізичної особи на непрофесійній основі.

Із 22.04.2024 ОСОБА_4 зареєстрована та поживає у м. Цуффенхаузен, Штутгард, Німеччина; із 22.04.2024 регулярно лікується у медичному інтернатуро-нефрологічному Центрі в Штутгарті, що стверджено відповідною довідкою про підтвердження реєстрації місця проживання від 22.04.2024, щодо перебування на лікуванні від 05.05.2024.

Обставину про перебування ОСОБА_4 у шлюбі із ОСОБА_6 із 05.07.1975 встановлено на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2024 у справі № 495/2784/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, яке 10.06.2024 оприлюднене та 09.07.2024 набрало законної сили.

Учасники справи та їх представники вказану обставину у судовому засіданні визнали; в силу статті 82 ЦПК така обставина не підлягає доказуванню в межах цієї справи.

Відповідно інформації з пенсійної справи № ЮО097101 пенсіонера ОСОБА_6 із 01.04.2019 розмір його пенсії становив 9 957 грн 25 коп., з 01.09.2023 12 987 грн 87 коп.; станом на дату звернення позивача із цим позовом до суду - 11 471 грн 37 коп.

Письмовий доказ відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за 1-4 квартали 2023 року ОСОБА_2 суд визнає недопустимим, оскільки такий доказ подано поза межами встановлено судом 15-тиденного строку для подачі відзиву на позов; клопотання про поновлення відповідного строку не заявлено; не підтверджено також направлення цього доказу стороні позивача.

5. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Відповідно до ст. 201 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Слід зазначити, що моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Вирішуючи спір, суди звертає увагу, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з діючим законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Законами України про державний бюджет на відповідний рік (2022-2024) встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2022 року - 1 934 гривні, з 1 липня 2022 року 2 027 гривень, з 1 грудня 2022 року 2 093 гривні; з 1 січня 2023 року 2 093 грн; з 1 січня 2024 року 2 361 гривні.

Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Одеській області від 28.10.2022 № 1500-0207-8/112672 ОСОБА_4 отримує пенсію у сумі 2 600 грн.

Отже, позивач у межах розгляду справи надав доказ про розмір своєї пенсії у сумі 2 600 грн станом на 28.10.2022; доказів про зменшення такого розміру у період із листопада 2022 року по серпень 2024 суду не надано. Також не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної нею пенсії та іншого доходу, є значно нижчим за розмір її щомісячних витрат. Також не надано доказів про потребу в оплаті лікування та реабілітації уже отриманого або запланованого.

Згідно зі статтею 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Позивачем у справі не спростовано можливості отримувати матеріальну допомогу від іншої дочки, чоловіка, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів.

Окрім того, відповідно до статті 206 СК України позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення з осіб, у яких є обов`язок утримувати позивач, одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням.

Вирішуючи даний спір, судом враховано правові позиції Верховного Суду, зокрема сформовані у справах № 676/5118/16-ц, № 301/160/17, № 759/1315/17, № 463/2634/16-ц.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На переконання суду, у межах розгляду цієї справи позивач не довід належними, достатніми, достовірними доказами такого свого матеріального становища, яке б вказувало на потребу у матеріальній допомозі; також позивачем не доведено обов`язку надавати йому таку матеріальну допомогу виключно відповідачем.

Керуючись наведеним, суд відмовляє у задоволенні позову.

6. Розподіл судових витрат.

За правилами статті 141 ЦПК суд не вирішує питання про відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 4, 12-13, 76-81, 141, 257, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний судове рішення буде складене 13.08.2024.

Суддя Ю.Ф.Волкова