КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/16464/23

04 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондара Єгора Едуардовича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Луценко О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Київ) про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Київ) про стягнення інфляційних витрат та 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05 квітня 2017 року позивач придбав з електронних торгів квартиру АДРЕСА_1 за 3 418 207,80грн., що проводились ДП « СЕТАМ», з яких позивачем перераховано на депозитний рахунок Оболонського РВ ДВС м. Києва 3 247 297,41грн. та 170 910, 39 грн. на рахунок ДП «Сетам», в якості гарантійного внеску та винагороди організатора торгів.

28 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. зареєстровано право власності та видано свідоцтво, згідно якого ОСОБА_1 став власником квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року в справі № 756/6374/17: визнано недійсними протокол проведення електронних торгів від 05 квітня 2017 року № 247900, відповідно до якого ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 ; визнано недійсним акт про проведені електронні торги від 21 квітня 2017 року, складений головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. та затверджений начальником ОСОБА_2 , яким засвідчено факт реалізації з електронних торгів квартири та факти внесення грошових коштів покупцем ОСОБА_1 ; визнано недійсним свідоцтво від 28 квітня 2017 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М. С., згідно якого ОСОБА_1 є новим власником квартири АДРЕСА_1 ; скасовано запис про право власності № 20212942, внесений приватним нотаріусом Куксовою М. С. 28 квітня 2017 року, згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

19 травня 2021 року рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, м. Київ Набока Віталія Миколайовича припинено за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі ухвали суду в справі № 756/6374/17, виданої 17.05.2021 року Київським апеляційним судом та постанови у вказаній справі від 10.12.2020 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.01.2022 року стягнуто з Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 сплачені за придбане майно кошти в розмірі 3 247 297, 41 грн. шляхом їх списання Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень з рахунків Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а в разі відсутності у зазначеному державному органі відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Позивач вказує, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31.01.2022 року виконано відповідачем не було.

Тільки після відкриття виконавчого провадження Головним управлінням державної казначейської служби України у місті Києві сума в розмірі 3 247 297,41 грн. була стягнута з відповідача примусово, 17 та 18 березня 2023 року двома платежами була перерахована на картковий рахунок позивача

Таким чином, посилаючись на те, що відповідач, починаючи з 11.12.2020 року прострочив виконання зобов`язання з повернення коштів за придбане майно, позивач просив позов задовольнитита стягнути з відповідача на його користь 220 711,94 грн. - 3% річних та 1 454 537,02 грн. - інфляційних нарахувань, а всього 1 675 248,96 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 220 711,94 грн., інфляційні нарахування у розмірі 1 454 537,02 грн., а всього 1 675 248,96 грн. та судовий збір в розмірі 13 420,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Є.Е. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 29 892,93 грн., інфляційні втрати у розмірі 121 753,56 грн., а всього 151 646,49 грн., посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що єдиний та належний механізм повернення державним органом коштів є подання виконавчого документа разом із заявою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, період з якого слід починати рахувати прострочення є датою набрання законної сили рішення суду на підставі якого, виданий виконавчий документ, тобто у даному випадку це 26.11.2022 року, а тому інфляційні збитки та 3 % річних слід рахувати у період з 26.11.2022 року по 17.03.2022 року. Відтак, сума, що підлягає стягненню з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України становить 151 646,49 грн. (3% річних - 29 892,93 грн., інфляційні збитки - 121 752,56 грн.).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що її доводи є необгрунтованими, а рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2020 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Оболонського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, ОСОБА_4 та визнано недійсними протокол проведення електронних торгів від 05 квітня 2017 року № 247900, відповідно до якого ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 ; визнано недійсним акт про проведені електронні торги від 21 квітня 2017 року, складений головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. та затверджений начальником ОСОБА_2 , яким засвідчено факт реалізації з електронних торгів квартири та факти внесення грошових коштів покупцем ОСОБА_1 ; визнано недійсним свідоцтво від 28 квітня 2017 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М. С., згідно якого ОСОБА_1 є новим власником квартири АДРЕСА_1 ; скасовано запис про право власності № 20212942, внесений приватним нотаріусом Куксовою М. С. 28 квітня 2017 року, згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Реституцію не застосовано, тобто не вирішено питання про повернення сплачених за недійсним договором коштів. ОСОБА_1 не був наділений правом на отримання виконавчого листа, адже виконавчий лист може отримати особа, на користь якої ухвалено рішення. Вважає, що твердження апелянта про затягування позивачем строку виконання рішення від 10.12.2020 року є безпідставним, адже позивачем у тій справі була зовсім інша особа, а ОСОБА_1 у справі був відповідачем. Саме Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві повинен був повернути кошти позивачу, отримані від нього, однак добровільно цього не зробив, що свідчить про бездіяльність відповідача, через яку позивач і був змушений звернутися до суду із позовом про повернення коштів сплачених за придбану квартиру, та в подальшому із даним позовом.

В судовому засіданні державний виконавець ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2020 р. у справі № 756/6374/17: визнано недійсними протокол проведення електронних торгів від 05 квітня 2017 року № 247900, відповідно до якого ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 ; визнано недійсним акт про проведені електронні торги від 21 квітня 2017 року, складений головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В. В. та затверджений начальником ОСОБА_2 , яким засвідчено факт реалізації з електронних торгів квартири та факти внесення грошових коштів покупцем ОСОБА_1 ; визнано недійсним свідоцтво від 28 квітня 2017 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М. С., згідно якого ОСОБА_1 є еовим власником квартири АДРЕСА_1 ; скасовано запис про право власності № 20212942, внесений приватним нотаріусом Куксовою М. С. 28 квітня 2017 року, згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.01.2022 року стягнуто з Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) сплачені за придбане майно кошти в розмірі 3 247 297, 41 грн. шляхом їх списання Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень з рахунків Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а в разі відсутності у зазначеному державному органі відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Позивач розраховує відсоток річних та інфляційні нарахування в межах періоду загального строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України з 11.12.2020 по 17.03.2023.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог, відповідачем не спростовано розрахунки позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною першою статті 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Аналіз положень частини першої статті 655, частини четвертої статті 656 ЦК України, розділу X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця дає підстави для висновку, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року в справі № 209/3325/16-ц (провадження № 61-28653св18).

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року в справі № 758/1303/15-ц (провадження № 4-68цс18).

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Встановивши, що між відповідачем та позивачем виникло грошове зобов`язання з повернення сплаченої суми коштів за результатами придбання квартири на електронних торгах, суд зробив правильний висновок про наявність правових підстав для стягнення з виконавчої служби 3 % річних та інфляційних утрат за порушення зобов`язань.

При цьому, суд обгрунтовано вважав, що 3% річних та інфляційні втрати підлягають стягненню з 11.12.2020 по 17.03.2023 року, оскільки зобов'язання відповідача з повернення коштів позивачу виникло після ухвалення судового рішення Київським апеляційним судом про визнання прилюдних торгів недійсними.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустив порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондара Єгора Едуардовича - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2024 року.

Головуючий: Судді: