Справа № 216/3132/22
провадження №2/216/288/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бутенко М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кравець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Тетяна Олександрівна, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховська Світлана Леонідівна, про встановлення факту проживання однією сім`ю, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, яка мотивована тим, що його мати, ОСОБА_2 , 1937 року народження, перебувала з 03.11.1965 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі подружжям була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Титульним власником квартири була матір позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частки вищезазначеної квартири.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Маховської С.Л. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері на його ім`я нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , на 1/4 частку вищевказаної квартири.

ОСОБА_3 , який мав право на обов`язкову частку у спадщині, не звертався за оформленням майнових прав на спадкове майно, але фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом з померлою на момент відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Тетяни Олександрівни для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті померлого ОСОБА_3 . Але позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, на думку приватного нотаріуса, заявником не було надано документів, що підтверджують факт його проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини разом з померлим ОСОБА_3 , які необхідні для визнання заявника належним спадкоємцем за законом та вчинення відповідної нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Позивач отримав 16.03.2021 року відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій нотаріусом також було роз`яснено його право на звернення до суду.

Вказані обставини наразі є перешкодою в оформленні права власності на спадкове майно, у зв`язку з чим останній змушений звернутися до суду із зазначеним позовом з метою захисту своїх прав.

Ухвалою суду від 24.08.2022 року справу прийнято до розгляду в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 14.09.2022 року були витребувані у третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, належним чином засвідчені копії матеріалів спадкових справ, які ними заводилися. Витребувані документи надійшли до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити частково.

Представник відповідача по справі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в судове засідання не з`явився, не надав відзив на позов та не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання, в матеріалах справи є письмова заява представника про розгляд справи за їх відсутності, у вирішенні вказаної справи покладались на думку суду.

Третя особа правом на участь у судовому засіданні не скористалася, у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 2298, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 09.08.2016 року повторно Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5 від 16.08.2016 року ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) уклала шлюб з ОСОБА_4 , актовий запис № 708 від 10.07.1956 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № від 19.08.2016 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був розірваний, актовий запис № 79 від 09.04.1963 року, після розірвання шлюбу ОСОБА_5 отримала прізвище - ОСОБА_6 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого із подружжя від 10.08.2016 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_3 , актовий запис № 1092 від 03.11.1965 року та отримала прізвище ОСОБА_8 .

У шлюбі з ОСОБА_3 ОСОБА_2 придбала квартиру загальною площею 54,8 кв.м., у тому числі житловою площею 39,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу квартири від 11.11.1992 року, який посвідчений нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєстрованим у Реєстрі за № 1-6247.

Відповідно до довідки Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» № 176867 від 17.02.2020 року відповідно до даних архівної справи право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 32, сторінка 125, запис 125 на ім`я ОСОБА_2 (російською мовою) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.11.1992 року Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-6247.

Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв на момент набуття права власності на квартиру, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними (ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України).

З урахуванням того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі із ОСОБА_3 , це майно є спільною сумісною власністю подружжя та кожному з подружжя належить по 1/2 частці цього нерухомого майна.

Згідно з технічним паспортом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлений 19.02.2020 року Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», змінилася загальна площа квартири - з 54,8 кв.м. на 55,6 кв.м.

За заповітом, який посвідчений 15.11.2015 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховською С.Л., ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 свою частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 16.08.2016 року повторно Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховської Світлани Леонідівни з заявою про прийняття спадщини та йому 30.10.2020 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку вищезазначеної квартири, що підтверджується матеріалами спадкової справи у Спадковому реєстрі № 59421467, номер у нотаріуса 12/2016.

Право власності на 1/4 частку вищезазначеної квартири за ОСОБА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230409318 від 30.10.2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_3 був спадкоємцем першої черги за законом після смерті його дружини, ОСОБА_2 .

Крім того, у відповідності до ст. 1241 ЦК України ОСОБА_3 , який був непрацездатною особою на момент відкриття спадщини, мав право на обов`язкову частку у спадщині на 1/4 частку вищезазначеної квартири.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї.

ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . Але за життя ОСОБА_3 не звертався до нотаріуса за оформленням свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині та свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи у Спадковому реєстрі №59421467, номер у нотаріуса 12/2016.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , який виданий повторно 17.09.2020 року 92500002 Управлінням запису актів цивільного стану адміністрації Артемівського міського округу Приморського краю. Місце смерті Російська Федерація, Приморський край, Шкотовський район, с. Шкотово.

Звернувшись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Тетяни Олександрівни з заявою від 27.11.2020 року про оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що за наданими заявником документами неможливо встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, про що приватним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.03.2021 року.

Згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 07.12.2020 року № 6740 на момент смерті ОСОБА_3 , окрім померлого, не було жодних осіб, місце проживання яких було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

На час відкриття спадщини, місце проживання ОСОБА_1 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Ч. 1 ст. 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа може мати кілька місць проживання (ч. 6 ст. 29 ЦК України).

Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції положень Закону, що діяли на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі, якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором (ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18).

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з померлим, ОСОБА_3 , з початку 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується актом від 01.08.2022 року, який затверджений Головою правління ОСББ «Алмазна, 21а».

Крім того, під час розгляду справи, 15.11.2023 року, у судовому засіданні представник позивача - адвокат Ніколенко К.В. заявила клопотання про витребування доказів у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зокрема: уточнюючої інформації стосовно останньої дати отримання вітчимом позивача ОСОБА_3 пенсії за віком та яким саме способом на картку чи через АТ «Укрпошта», а також щодо подання останнім будь-яких заяв зі зняття з пенсійного обліку у зв`язку з його переїздом на постійне місце проживання до іншої держави. Як зазначив представник позивача у своєму клопотанні, вказана вище інформація дозволить з`ясувати періоди здійснення ОСОБА_3 останніх активних дій на території України та встановити ймовірну дату його виїзду за межі України, адже попередньо направленні ним адвокатські запити до вказаної вище організації та регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», буди залишені останніми без відповіді.

Ухвалою від 15.11.2023 року, клопотання представника позивача адвоката Ніколенко К.В. про витребування доказів було задоволене.

26.02.2024 року, від відділу опрацювання документації № 4 Управління з питань виплат Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надійшов лист, в якому було підтверджено, що ОСОБА_3 отримував пенсію за віком через почтове відділення № 50025 по 31.05.2016 року. У зв`язку зі смертю, за ОСОБА_3 залишилася недоотримана пенсія за період з 01.12.2015р. по 31.05.2016р. в сумі 9740,10 грн.

З вказаного вище листа вбачається, що ОСОБА_3 фактично міг виїхати з України аби провідати своїх давнішніх родичів та знайомих у грудні 2015 року. Тобто, з урахуванням вказаної вище документації, доведеним є факт проживання однією сім`єю позивача разом з ОСОБА_3 починаючи з 2010 року до грудня 2015 року, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи у Спадковому реєстрі №66857602, номер у нотаріуса 105/2020, інші спадкоємці не звертались до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , протилежного матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Ст. 1264 ЦК України встановлює, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як слідує з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини через нотаріальну контору внаслідок не подання ним документів, які підтверджують факт проживання з ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також те, що доведення даного факту в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, при цьому часткове ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод третіх осіб, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 328, 392, 1216 - 1218, 1264 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Тетяна Олександрівна, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховська Світлана Леонідівна, про встановлення факту проживання однією сім`ю, визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - з 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

- відповідач: Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, , місцезнаходження: 50000, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд.27.

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Тетяна Олександрівна, адреса: 50002, м. Кривий Ріг, вул. Лермонтова, буд.29, прим.82.

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховська Світлана Леонідівна, адреса: 50086, м. Кривий Ріг, вул. Петра Дорошенка, буд.1, прим.44.

Суддя Бутенко М.В.