Справа № 383/1973/23
Номер провадження 2/383/151/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Адаменко І.М.,

за участю секретаря судового засідання Зербул С.В.,

представника позивача адвоката Замши Д.Д.,

представника відповідача адвоката Бондаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу №383/1973/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Замшу Д.Д., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, обґрунтовуючи позов тим, що між нею та відповідачем 27.11.1999 року був зареєстрований шлюб, який рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.11.2023 року у справі №383/1736/23 розірвано. Вказує, що у період шлюбу нею та відповідачем за спільні кошти придбано транспортний засіб, а саме легковий автомобіль RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску. Вказаний автомобіль придбаний та зареєстрований 08.08.2020 року в Єдиному державному реєстрі МВС, на момент придбання його вартість складала 481338 грн. Однак, достеменно знаючи, що вказаний автомобіль перебуває у їх спільній сумісній власності, відповідач 18.10.2023 року відчужив його без її згоди. Оскільки це майно вибуло без її згоди з володіння титульного власника і перебуває у власності третіх осіб, не пов`язаних з позивачем, вона має право на відшкодування половини його вартості, яка станом на час розгляду справи становить 615749,86 грн. Оскільки відповідач не визнає вказане майно спільною сумісною власністю подружжя, але вважає що спірний автомобіль входить до складу майна, яке підлягає поділу між подружжям, тому саме у порядку поділу майна подружжя звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 січня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду заяв чи клопотань не подала.

Представник позивача адвокат Замша Д.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та просив у порядку поділу майна подружжя, стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію частини вартості автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, який був спільною сумісною власністю подружжя та відчужений без згоди позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі подавши відзив, який обґрунтований тим, що дійсно у період шлюбу ним було придбано у кредит транспортний засіб легковий автомобіль RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску. Автомобіль придбаний та зареєстрований 08.08.2020 року в Єдиному державному реєстрі МВС, вартість якого на момент купівлі складала 481338 грн, що підтверджується договором купівлі-продажу, який було оформлено між ним та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Вказує, що всі платежі по кредиту за автомобіль сплачувалися ним особисто за його власні кошти. Також вказує, що автомобіль був відчужений 18.10.2023 року іншій особі, тобто в період коли він перебував з позивачем у шлюбі, і кошти за продаж автомобіля в розмірі 250000 грн були витрачені на потреби сім`ї. Відповідачка про продаж автомобіля знала і не заперечувала, але письмову згоду не надавала, оскільки така згода не передбачена в Територіальному сервісному центрі. Крім того вказує, що ринкова вартість подібного автомобіля, яка зазначена позивачем, 615749,86 грн, є занадто завищеною та не відповідає дійсній його вартості. На цій підставі просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.53-56).

Представник відповідача адвокат Бондаренко І.А. в судовому засіданні також заперечила проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 27 листопада 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №36, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с.14).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2023 року у справі №383/1736/23, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення набрало законної сили 22.12.2023 року (а.с.151-152).

Сторонами під час перебування у шлюбі, а саме 06.08.2020 року було набуто у власність автомобіль RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, що підтверджується договором купівлі продажу №194/978653 від 06.08.2020 року між ТОВ «АВТОГРУП КРОПИВНИЦЬКИЙ» та ОСОБА_2 (а.с.60-64).

18 жовтня 2023 року за договором купівлі-продажу 3543/2023/4112271 транспортного засобу продавець ОСОБА_2 відчужив покупцю ОСОБА_3 транспортний засіб RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , за 250000,00 грн. Ціна транспортного засобу була визначена за домовленістю сторін угоди (а.с.59).

Судом також встановлено що згоду на відчуження вказаного автомобіля як спільного сумісного майна подружжя позивачка ОСОБА_1 не надавала.

Ця обставини встановлена також з інформації Територіального сервісного центру МВС 3543 (м.Бобринець) від 16.11.2023 року за №31/11/3543-6З/АЗ, з якої слідує, що відчуження проведено без згоди ОСОБА_1 (а.с.18).

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст.63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того чи здійснюється поділ в судовому або позасудовому порядку.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 725/1776/18.

У постанові від 09.07.2021 року у справі № 161/8116/19 Верховний Суд вказав, що якщо майно придбане під час шлюбу то реєстрація на нього (транспортний засіб, житловий будинок, інша нерухомість) лише на ім`я одного з подружжя, не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

У постанові від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію про те, що зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Згідно ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Цей підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.10.2020 року у справі №483/812/19 (провадження № 61-20774св19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.01.2023 року у справі №754/3132/16-ц, провадження №61-5956св22.

Крім того, 06 квітня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №199/291/21 вказав, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.05.2023 року у справі №753/1902/21.

Як встановлено в судовому засіданні зі Звіту №18-23 про незалежну експертну оцінку легкового КТЗ марки RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата оцінки 18.10.2023 року, вбачається, що ринкова вартість автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип загальний легковий універсал В, VIN- код НОМЕР_3 , рік випуску 2020, колір сірий, зареєстрований 08.08.2020 року в ТСЦ МВС 3543, яка визначена без його огляду, станом на теперішній час складає 615749,00 грн. (а.с.19-32).

Доказів, які б спростували вказану вартість майна відповідач до суду не надав, інших доказів варотості спірного майна в судом не добуто, тому суд приймає зазначений вище Звіт як належний та допустимий доказ, а доводи відповідача про завищену вартість спірного майна відхиляє.

Щодо доводів відповідача про те, що позивачу було відомо про продаж автомобіля RENAULT DUSTER, і кошти за його продаж були витрачені на потреби сім`ї, то вони також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити саме той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 30 січня 2019 року у справі №158/2229/16-ц (провадження № 61-19420св18) та від 10 червня 2022 року у справі №544/856/20 (провадження № 61-21406св21).

Щодо доводів відповідача про те, що кошти на придбанняавтомобіля від отримав у кредит, відповідно договору №4/1004466 (кредиту та застави) від 12.08.2020 року, укладеного між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_2 про отримання кредитних коштів (а.с.60), паспорта споживчого кредиту від 05.08.2020 року, видаткової накладної №9 від 12.08.2020 року (а.с.67) та копії квитанції про сплату кредиту, а тому спірний транспортний засіб належить виключно йому на праві особистої власності не узгоджуються із ст.60 СК України та правовій позиції у постанові Верховного Суду від 9 січня 2020 року у справі № 367/7110/14 де зазначено, що якщо спірне майно придбане за кредитні кошти, отримані подружжям за час шлюбу, відтак, право на це майно у рівних частках набули позивач і відповідач, при цьому боргові зобов`язання є спільними для обох із подружжя, незалежно від того, із ким із подружжя укладений кредитний договір.

Спірне рухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу і за кошти, які отримані за договором позики, укладеним одним з подружжя, які ним використано в інтересах сім`ї, підлягає поділу між ними у рівних частинах ( Постанова КЦС ВС від 24 листопада 2021 року у справі № 712/11174/19-п та Постанова Верховного Суду від 06.02.2018 року №35/9895/15-ц).

Враховуючи вищевстановлені обставини суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 здійснив продаж спірного автомобіля марки RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, який був спільною сумісною власністю подружжя, без згоди позивача, як другого з подружжя.

Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки стороною позивача доведено обґрунтованість позовних вимог та у матеріалах справи відсутні належні, допустимі і достатні докази на підтвердження наявності згоди позивачки на відчуження транспортного засобу, який перебував у спільній сумісній власності подружжя, та відсутні також докази використання коштів від його продажу в інтересах сім`ї чи на її потреби, таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на отримання компенсації вартості спільного сумісного майна - автомобіля марки RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, проданого відповідачем без згоди та відома співвласника, при цьому виходить із рівності часток сторін та із того, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи, тобто у даному випадку виходячи із вартості 615749,00 грн на час розгляду справи згідно Звіту №18-23, де 1/2 частка цього майна становить 307874,00 грн.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Він є сталим при вирішенні вказаного правового питання у спірних правовідносинах.

Таким чином, враховуючи, що спірний транспортний засіб сторонами придбано за час перебування в зареєстрованому шлюбі та він належить до спільного сумісного майна подружжя, відповідач здійснив його продаж без отримання згоди позивача, а кошти витратив не на користь сім`ї, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та у порядку поділу майна подружжя стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 307874,00 грн. вартості частини автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 3079,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 307874 гривень (триста сім тисяч вісімсот сімдесят чотири гривнi 00 копійок), у порядку поділу майна подружжя, компенсацію вартості частини автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску та судовий збір у сумі 3079,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по паспорту серії НОМЕР_4 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області від 27.03.2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області від 14.08.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 23.08.2024 року.

Суддя І.М. Адаменко