Житомирський апеляційний суд
Справа №277/439/24 Головуючий у 1-й інст. Гресько В. А.
Категорія 101 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 277/439/24 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи : Ємільчинська селищна рада Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Греська В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що з 10 жовтня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 . Від шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця вказує, що вони підтримували подружні стосунки, вели спільне господарство, піклувалися та цінували один одного.

Проте у подальшому, в силу певних обставин, вона змушена була звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2022 року шлюб між ними розірвано.

Однак, після ухвалення цього рішення вони продовжували проживати однією сім`єю у їхньому спільному житловому будинку АДРЕСА_1 , підтримували теплі подружні стосунки, разом виховували сина, спільно вели господарство, вирішували побутові питання, виділяли час для спільних сімейних заходів.

23 вересня 2022 року ОСОБА_4 був мобілізований до лав Збройних Сил України.1 лютого 2023 року він загинув внаслідок отримання вибухової травми під час безпосередньої участі у бойових діях.

Заявниця вказує, що до загибелі її чоловіка вони разом із їхнім малолітнім сином були сім`єю, підтримували один одного, поділяли радощі та турботи у будь-яких життєвих обставинах.

Також зазначає, що для отримання одноразової грошової допомоги після смерті її чоловіка необхідно встановити факт їхнього спільного проживання.

Враховуючи вищезазначене, просила встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_4 протягом періоду з 12 травня 2022 року по 1 лютого 2023 року.

Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2024 року до участі у справі в якості заінтересованих осіб залучено батьків загиблого ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою цього ж суду від 11 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишено без розгляду та роз`яснено заявниці її право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

В апеляційній скарзі заявниця, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у своїй заяві вона жодним чином не порушує питання про встановлення права на будь-які виплати, зокрема, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, а лише просить встановити факт її спільного проживання разом із ОСОБА_4 . Її вимога не пов`язана із вирішенням спору про право та не стосується оскарження рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, посадових осіб військової частини чи територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив її заяву без розгляду та дійшов помилкового висновку про те, що у даному випадку має місце спір про право.

В судовому засіданні представник заявниці адвокат Шпонарський Олександр Анатолійович, підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що суд не врахував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21. Так, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Отже, заявниця, скориставшись наданим їй правом, звернулася до суду в порядку цивільного судочинства із заявою про встановлення вказаного юридичного факту.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника заявниці, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Отже, окреме провадження характеризується тим, що у ньому відсутній спір про право, коли немає матеріально-правової вимоги однієї особи до іншої, у зв`язку з чим суд не вирішує ніяких спорів і у процесі відсутні сторони з протилежними інтересами.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до приписів частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналогічна норма закріплена й у частині четвертій статті 315 ЦПК України.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 зазначила про те, що встановлення вказаного юридичного факту необхідне їй для отримання одноразової грошової допомоги, яка призначається членам сім`ї загиблого військовослужбовця.

Матеріали справи свідчать, що залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб батьки ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог ОСОБА_1 про встановлення факту її спільного проживання однією сім`єю з їхнім сином протягом вказаного періоду.

Отже, на отримання передбаченої законодавством України одноразової грошової допомоги, окрім заявниці, претендують також й батьки загиблого військовослужбовця, які не визнають заявлені у даній справі вимоги. Встановлення вказаного юридичного факту породжуватиме для заявниці певні юридичні наслідки, які впливатимуть на права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що, у свою чергу, свідчить про те, що у даному випадку між ними та ОСОБА_1 існує спір про право, який підлягає розгляду у позовному провадженні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення заяви без розгляду на підставі частини шостої статті 294 та частини четвертої статті 315 ЦПК України.

Посилання представника заявниці на ту обставину, що суд першої інстанції не врахував постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21, є безпідставним, оскільки правовий висновок, який міститься у вказаній постанові, стосується вирішення питання щодо підвідомчості спорів про встановлення юридичних фактів з метою отримання одноразової грошової допомоги. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду, вважаючи за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі №287/167/18-ц, вказала, що юридичні факти, які належить встановлювати у судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Судом першої інстанції була врахована та обставина, що розгляд вимог ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, має відбуватися у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. При цьому, суд вірно зазначив, що за наявності спору про право на отримання грошової допомоги, який виник між заявницею та заінтересованими особами, вимоги підлягають розгляду за правилами позовного, а не окремого провадження.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,375,379,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2024 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: