П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 556/768/23

Провадження № 22-ц/4815/630/24

Головуючий у Володимирецькому районному суді

Рівненської області: суддя Котик Л.О.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

о 12 год. 49 хв. 27 лютого 2024 року

у смт. Володимирець Вараського району Рівненської області

Повний текст рішення складено: 07 березня 2024 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

учасники справи:

позивач - керівник Вараської окружної прокуратури Рівненської області;

відповідач1 - Володимирецька селищна рада Рівненської області;

відповідач2 - ОСОБА_2 ;

відповідач3 - ОСОБА_3 ;

за участі: представника ОСОБА_3 - адвоката Бурми Олексія Віталійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом керівника Вараської окружної прокуратури Рівненської області до Володимирецької селищної ради Рівненської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року в суд звернувся керівник Вараської окружної прокуратури Рівненської області з позовом до Володимирецької селищної ради Рівненської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки і витребування земельної ділянки. Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що рішенням Володимирецької селищної ради від 05 грудня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,2693 га, кадастровий номер :01:026:0254, по АДРЕСА_1 з земель запасу сільськогосподарського призначення Володимирецькій селищній раді для продажу права оренди на неї строком на 5 років на земельних торгах (аукціоні) суб`єктам підприємницької діяльності для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Цим рішенням передано право оренди земельної ділянки способом проведення аукціонних торгів (пункт 3).

В подальшому, 12 березня 2015 року, між Володимирецькою селищною радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі площею 0,2693 га, яка знаходиться за зазначеною адресою.

Згодом орендар подав до органу Державного архітектурно-будівельного контролю декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо посту охорони об`єкта торгівлі, а 21 вересня 2015 року він набув право власності на об`єкт незавершеного будівництва. Даний об`єкт згідно з витягом з Державного реєстру прав знаходиться на орендованій земельній ділянці загальною площею 0,2693 га, кадастровий номер :01:026:0254, що призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

За відомостями з технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва у АДРЕСА_1 , встановлено, що відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд відсоток готовності об`єкта незавершеного будівництва становить 12%, а саме наявний фундамент б/бетон.

Рішенням Володимирецької селищної ради №1421 від 15 жовтня 2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення звітів з експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки несільськогосподарського призначення.

18 грудня 2015 року до Володимирецької селищної ради ним подано заяву про затвердження звітів з експертної грошової оцінки земельної ділянки.

Володимирецькою селищною радою 04 лютого 2016 року прийнято рішення №73 «Про затвердження звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок несільськогосподарського призначення та їх продаж у власність». За пунктом 1 цього рішення затверджено ОСОБА_2 звіт з експертної грошової оцінки земельної ділянки в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2693 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :01:026:0254, та встановлено ціну продажу земельної ділянки у 76 077 гривень без податку на додану вартість. Тобто рішенням органу селищного самоврядування спірну земельну ділянку відчужено у зв`язку з розміщенням на ній об`єкта нерухомого майна.

09 лютого 2016 року між Володимирецькою селищною радою та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :01:026:0254 на підставі договору купівлі-продажу від 06 травня 2016 року (зареєстровано в реєстрі за № 706) відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 .

При цьому об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво загальною площею 10,8 м2, який розташований у АДРЕСА_1 , ним також відчужено на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 06 травня 2016 року (зареєстровано в реєстрі за № 705).

Позивач вважає, що рішення Володимирецької селищної ради №73 від 04 лютого 2016 року «Про затвердження звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок несільськогосподарського призначення та їх продаж у власність» в частині відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:026:0254 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства. У зв`язку з цим його має бути визнано незаконним та скасовано у судовому порядку.

Так, на час прийняття Володимирецькою селищною радою цього рішення на спірній земельній ділянці був розташований об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, пост охорони об`єкта торгівлі, загальною площею 10,8 м2, який належав на праві власності ОСОБА_2 , а в подальшому був відчужений на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 06 травня 2016 року. Зауважує при цьому, що площа земельної ділянки, яка продана ОСОБА_2 , майже у 250 разів перевищує площу нерухомого майна, яке на ній розташоване.

Тобто Володимирецька селищна рада всупереч ст.ст. 134, 135 ЗК України відчужила без проведення торгів земельну ділянку, 99% якої є вільними від забудови і яка підлягала продажу на аукціоні. Тому з метою недопущення порушення інтересів територіальної громади щодо розпорядження землями комунальної власності, зокрема, їх продажу на позаконкурентних засадах, рішення Володимирецької селищної ради №73 в частині передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,2693 га, кадастровий номер :01:026:0254, та договір купівлі-продажу від 09 лютого 2016 року підлягають визнанню незаконними та скасуванню, а земельна ділянка - витребуванню у ОСОБА_3 на користь територіальної громади в особі Володимирецької селищної ради.

РішеннямВолодимирецького районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні позову керівника Вараської окружної прокуратури Рвненської області до Володимирецької селищної ради Рівненської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки.

У поданій апеляційній скарзі перший заступник керівника Рівненської обласної прокуратури зазначав, що оскаржуване рішення ухвалене судом з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, без врахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду та постановах Верховного Суду, що призвело до хибного вирішення справи.

Обгрунтовуючи її, покликається на помилковість висновку суду про те, що об`єкт незавершеного будівництва - пост охорони об`єкта торгівлі, який розташований на спірній земельній ділянці, у розумінні ст. 181 ЦК України є нерухомим майном. Так, ураховуючи положення ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, об`єкт незавершеного будівництва за своєю правовою природою є сукупністю матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює законне будівництво), оскільки правовий статус об`єкта як нерухомого майна виникає з моменту завершення будівництва. Факт здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо), адже така реєстрація не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно. Зауважує, що з цього приводу подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №910/4032/18. Тому об`єкт незавершеного будівництва поста охорони об`єкта торгівлі не є нерухомим майном, а, отже, в силу ч. 2 ст. 134 ЗК України не міг бути підставою для отримання спірної земельної ділянки без проведення аукціону.

Судом першої інстанції також залишено без уваги правову позицію, зроблену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №924/174/18, та не враховано те, що на час прийняття Володимирецькою селищною радою рішення від 04 лютого 2016 року №73 і укладення 09 лютого 2016 року договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2693 га, та на час звернення прокурора до суду будівництво поста охорони об`єкта торгівлі не було завершеним. Тобто об`єкт не був уведений в екплуатацію та не був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомості, а тому і не набув статусу нерухомого майна як об`єкт цивільного права.

Отже, саме по собі мотивування оскаржуваного рішення неможливістю переміщення фундаменту на земельній ділянці без його знецінення та зміни його призначення є помилковим. При цьому сам факт неможливості переміщення фундаменту на земельній ділянці без його знецінення чи зміни його призначення не спростовує його статусу як об`єкта незавершеного будівництва. Більше того, судом безпідставно не взято до уваги доводи прокурора, що здійснення ОСОБА_3 під час судового розгляду справи будівництва поста охорони об`єкта торгівлі та введення його в експлуатацію, не заперечує факту незаконності передачі Володимирецькою селищною радою земельної ділянки площею 0,2693 га у власність ОСОБА_2 як власнику об`єкта незавершеного будівництва, а також не наділяло його правом на отримання на позаконкурентних засадах у власність земельної ділянки, що у 250 разів перевищувала площу забудови.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_2 був власником об`єкта незавершеного будівництва, а не нерухомого майна, то у нього не виникло право на отримання у власність земельної ділянки без проведення земельних торгів. Тобто рішення Володимирецької селищної ради від 04 лютого 2016 року № 73 є незаконним. Судом не надано оцінки і тому факту, що на підставі цього рішення ОСОБА_2 відчужено земельну ділянку площею 0,2693 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі - об`єкту незавершеного будівництва "поста охорони об`єкта торгівлі", площею 10,8 м2.

Відповідно до вимог закону у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно особа може набути право власності чи користування земельною ділянкою поза конкурсом лише під нерухомим майном та площею, необхідною для його обслуговування і експлуатації. Це узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 910/5201/19, висловленою у постанові від 20 липня 2022 року.

Вважає, що відсутність у матеріалах справи проектної документації на будівництво об`єкту, з обґрунтуванням площі забудови, доказів здійснення будівництва, завершення будівництва або збільшення його відсотку готовності як на час прийняття рішення про передачу у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, так і на час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, свідчить про те, що метою відповідача було заволодіння земельною ділянкою поза конкурентною процедурою не для будівництва та обслуговування об`єктів торгівлі, а для особистого збагачення за рахунок її продажу іншій особі. Тому оспорюване рішення органу селищного самоврядування суперечить позиції, зробленій Верховним Судом у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 916/2130/15.

Крім того, визнанню недійсним підлягає і договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09 лютого 2016 року, що укладений між Володимирецькою селищною радою та ОСОБА_2 .

Отже, обставини спірних відносин та вимоги ст. 388 ЦК України наділяють Володимирецьку селищну раду правом на витребування земельної ділянки з власності ОСОБА_3 .

Заявник звертає увагу і на хибність висновків суду першої інстанції щодо наявності порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, втручання держави в право особи на мирне володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Легітимною метою такого втручання може бути здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів. Отже, позбавлення ОСОБА_3 права власності на спірну земельну ділянку жодним чином не суперечитиме принципам, встановленим ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже переслідує легітимну мету, а саме задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання вимог законодавства при наданні у власність земельної ділянки комунальної власності та її повернення, з якої майно незаконно вибуло з власності, поза її волею. При цьому безпідставними є твердження суду про те, що витребування земельної ділянки є "надмірним тягарем"для ОСОБА_3 , оскільки вона понесла витрати на придбання земельної ділянки, та на подальше її збереження в належному стані. Вважає, що ОСОБА_3 не позбавлена можливості відновити своє суб`єктивне цивільне право, пред`явивши вимогу до попереднього набувача, у якого вона придбала земельну ділянку, про відшкодування збитків.

Також судом не надано оцінку тому факту, що в ході розгляду справи ОСОБА_3 завершила будівництво поста охорони об`єкта торгівлі, площа якого становить 8,4 м2, у зв`язку з чим відповідач мала передбачати наслідки своїх дій щодо завершення будівництва об`єкту та понесенні витрат внаслідок цього. Тому витребування спірної земельної ділянки не обмежує її прав як власника об`єкту нерухомого майна, адже вона вправі звернутися у передбачений законом спосіб до органу місцевого самоврядування для оформлення прав на земельну ділянку, необхідну для обслуговування цього майна.

З цих міркувань просить задовольнити апеляційну скаргу, а позов задовольнити повністю.

У поданому відзиві представник ОСОБА_3 - адвокат Бурма О.В., вважаючи оскаржуване рішення законним і обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, рішенням Володимирецької селищної ради Рівненської області №1148 від 05 грудня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,2693 га з кадастровим номером: 56 208 551 00:01:026:0254, по АДРЕСА_1 із земель запасу сільськогосподарського призначення Володимирецькій селищній раді для продажу права оренди на неї строком на 5 років на земельних торгах (аукціоні) суб`єктам підприємницької діяльності для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Згодом, 12 березня 2015 року, між Володимирецькою селищною радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,2693 га, кадастровий номер: 56 208 551 00:01:026:0254, яка знаходиться за зазначеною адресою. Того ж дня сторонами складено акт приймання-передачі земельної ділянки.

В подальшому ОСОБА_2 подав до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області Декларацію про початок виконання будівельних робіт - пост охорони об`єкта торгівлі у АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорта на об`єкт незавершеного будівництва АДРЕСА_1 , виготовленого 18 вересня 2015 року, готовність об`єкта незавершеного будівництва склала 12 %, а саме наявний б/бетон. 21 вересня 2015 року ОСОБА_2 набув право власності на об`єкт незавершеного будівництва, яке згідно з витягом з Державного реєстру речових прав знаходиться на орендованій земельній ділянці загальною площею 0,2693 га, кадастровий номер 56 208 551 00:01:026:0254, призначеній для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Згідно із Декларацією про початок виконання будівельних робіт, поданої ОСОБА_2 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області, найменування об`єкта будівництва - пост охорони об`єкта торгівлі, вид будівництва - нове будівництво, код об`єкта - 1230.9; ІІ (друга).

За Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим і введеним в дію Наказом Держстандарту України №507 від 17.08.2009, код об`єкта будівництва - 1230.9 (будівлі торговельні інші) віднесено до розділу 1230 (будівлі торговельні).

Рішенням Володимирецької селищної ради №1421 від 15 жовтня 2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 0.2693 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі з кадастровим номером: :01:026:0254) у АДРЕСА_1 .

04 лютого 2016 року Володимирецькою селищною радою прийнято рішення №73 «Про затвердження звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок несільськогосподарського призначення їх продаж у власність», відповідно до пункту якого затверджено ОСОБА_2 звіт з експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки та встановлено ціну її продажу у 76 077 гривень без податку на додану вартість.

09 лютого 2016 року між Володимирецькою селищною радою та ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу цієї земельної ділянки. Станом на 09 лютого 2016 року за ОСОБА_2 рахувалось право власності на незавершене будівництво - пост охорони об`єкта торгівлі, площею 10,8 м2 (згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії СТВ 000565, виданого реєстраційною службою Володимирецького районного управління юстиції 21.09.2015).

Як вбачається з технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва в АДРЕСА_1 , об`єкт незавершеного будівництва площею 10,8 м2, відсоток готовності 12/100, має фундамент б/бетон.

В подальшому, 06 травня 2016 року, дана земельна ділянка відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого того ж дня державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рвненської області Килюшик А.А. і зареєстрованим в реєстрі за №706.

Крім того, на підставі договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 06 травня 2016 року, посвідченого того ж дня державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області Килюшик А.А. і зареєстрованого в реєстрі за №705, ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 об`єкт незавершеного будівництва (б/бетон), площа забудови 10,8 м2, що розташований у АДРЕСА_1 , та знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,2693 га, кадастровий номер :01:026:0254, яка відчужується одночасно з даним об`єктом.

На час вирішення спору ОСОБА_3 завершено будівництво поста охорони об`єкта торгівлі, яке було розпочато згідно з Декларацією про початок виконання будівельних робіт, поданої ОСОБА_2 в Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції в Рівненській області. Про завершення будівельних робіт та введення об`єкта будівництва в експлуатацію свідчить витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер Декларації про готовність до експлуатації об`єкта № 72). Також ОСОБА_3 виготовлено технічний паспорт на пост охорони об`єкта торгівлі (інвентаризаційна справа №676).

Вважаючи, що суб`єктивні права органу місцевого самоврядування на землю порушуються відповідачами, у березні 2023 року в суд звернувся керівник Вараської окружної прокуратури Рівненської області з позовом до Володимирецької селищної ради, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки і витребування земельної ділянки.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із відсутності правових і фактичних підстав для задоволення позову, оскільки на спірній земельній ділянці на момент виникнення спірних правовідносин був розташований об`єкт нерухомого майна - пост охорони об`єкта торгівлі. Тобто цей факт з урахуванням вимог закону прямо пов`язує надання земельної ділянки особі - покупцю на позаконкурсних засадах саме в зв`язку із розташуванням на ній певної будівлі чи споруди.

Оскільки оспорюване рішення Володимирецької селищної ради прийняте з додержанням положень законодавства, тому в задоволенні позову у цій частині відмовлено.

Щодо позову у частині визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу і витребування земельної ділянки у ОСОБА_3 , то суд, беручи до уваги відсутність підстав для задоволення основної вимоги - про визнання незаконним та скасування рішення органу селищного самоврядування, залишив без задоволення і решту вимог як необгрунтованих.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно з ч. 2 ст. 124, ч.ч. 1-2 ст. 134 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Статтею 377 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходиться право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поняття об`єкту незавершеного будівництва визначено в статті 1 Закону України "Про іпотеку" в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, а саме, що об`єкт незавершеного будівництва - це об`єкт будівництва, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження та не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Тому з метою отримання можливості укладення цивільно-правових договорів (купівлі-продажу, застави тощо) щодо об`єкта незавершеного будівництва (сукупності будівельних матеріалів), тобто можливості набути відповідні цивільні права та обов`язки власника майна, забудовник вправі, до завершення будівництва та досягнення його кінцевої мети у вигляді створення нерухомого майна, здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, надавши органу державної реєстрації визначений законодавством перелік документів.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 914/1658/15, від 13 березня 2019 у справі №910/4032/18 та від 16 лютого 2021 у справі № 914/2070/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 925/1121/17 і від 17 квітня 2019 у справі №916/675/15 висловлено таку правову позицію.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 2, пункту 3 ч. 1 ст. 4, ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягає право власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно із пунктом 68 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об 'єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт;

3) технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва.

Документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в зазначеному Реєстрі.

З метою надання матеріалам, з яких складається об`єкт незавершеного будівництва, юридичного статусу речі в розумінні Цивільного кодексу України, іншими словами - введення такого об`єкта в цивільний оборот, забудовник повинен мати право зареєструвати право власності на цей об`єкт. Головною умовою для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва є те, що його було збудовано на законних підставах.

Подібний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 07 липня 2021 року у справі №910/7829/19.

Як зазначалося Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18, особливістю правового режиму нерухомого майна є те, що у процесі створення воно може набувати статусу як незавершеного будівництвом нерухомого майна, так і завершеного нерухомого майна. При цьому об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - нерухома річ особливого роду: фізичне її створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

З огляду на це державний реєстратор, встановивши відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та перевіривши наведені документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, прийняв рішення і здійснив державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва як на нерухоме майно.

В Додатку Б до Державних будівельних норм В.2.1-10-2009 вказується, що фундамент - це частина будівлі чи споруди, переважно підземна, яка сприймає навантаження від споруди і передає їх на основу, складену ґрунтами (природну) чи штучну.

Відповідно до положень Державних будівельних норм фундаменти поділяються на малозаглиблені, мілкого закладання, заглиблені, глибокого закладання.

При цьому віднесення фундаменту до категорії будівельних матеріалів та заперечення статусу цього майна як об`єкта незавершеного будівництва є суб`єктивною оцінкою прокурора, яка не ґрунтується на матеріалах справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновку суду про відмову у позові в частині визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу та витребування майна, а також про неправильне застосування статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то суд попередньої інстанції дав цим обставинам детальну і вичерпну оцінку, з якою погоджується і апеляційний суд.

Так, зазначені вимоги є похідними від основної вимоги - про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування. Тобто це означає, що у разі залишення судом основних вимог без задоволення не може бути задоволеною й вимога про витребування майна.

З приводу об`єкта незавершеного будівництва - поста охорони об`єкта торгівлі, то в розумінні вимог закону цей об`єкт є приналежною річчю до головної і тому невід`ємною її частиною. Тобто доводи заявника про те, що пост охорони об`єкта торгівлі за своїм функціональним призначенням не є торговельною будівлею, не заслуговують на увагу.

Так, згідно зі ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.

Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не можна погодитися і з аргументами апеляційної скарги про те, що набуття ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку і подальше її відчуження було вчинене саме з метою безпідставного збагачення, виходячи з такого. При укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки 09 лютого 2016 року між Володимирецькою селищною радою як продавцем і ОСОБА_2 як покупцем, посвідченому того ж дня державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області і зареєстрованому у реєстрі за №158, покупцем було сплачено на користь продавця 76 077 гривень. Разом з тим 06 травня 2016 року ОСОБА_2 оплатно відчужено на користь ОСОБА_3 цю ж земельну ділянку відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого того ж дня державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області Килюшик А.А. і зареєстрованого в реєстрі за №706, за 76 239 гривень, тобто по суті за таку ж само ціну.

Необґрунтованими є й посилання автора скарги на недодержання судом норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи.

Відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові дефекти, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, заявник не надав, матеріали справи їх не містять, а апеляційним судом здобуто не було.

При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Стосовно помилкового незастосування норм матеріального права при вирішенні спору, то ці покликання особи, що подала апеляційну скаргу, спростовуються правильністю висновків суду першої інстанції.

Не заслуговують на увагу аргументи заявника про нерелевантність застосованих судом правових висновків, адже, за його переконанням, до застосування належать висновки Верховного Суду, що викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 і від 11 вересня 2019 року у справі №924/174/18, постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №910/4032/18, від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19, від 23 січня 2019 року у справі № 916/2130/15. Так, наведені ним правові позиції Верховного Суду зроблені при вирішенні справ, обставини яких відрізняються зі спірними правовідносинами своєю правовою природою і характеристиками, а тому не є подібними.

Решта покликань апеляційної скарги є необґрунтованими, не свідчать про допущення судом таких порушень норм права, які є підставою для скасування оскаржуваного рішення, і тому колегією суддів відхиляються.

При цьому не можуть бути прийняті апеляційним судом і копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження 0000006; дата реєстрації провадження: 20.01.2023; з правовою підставою кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України; дата закриття кримінального провадження: 11.03.2024) та постанови про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування від 27 січня 2023 року), що долучені до пояснень керівника Вараської окружної прокуратури Рівненської області від 09 липня 2024 року щодо доводів, викладених відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Так, згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки обставини, зафіксовані у цих письмових доказах, не були предметом дослідження судом першої інстанції, а самих цих засобів доказування в судове засідання позивачем не подавалося, тому колегія суддів не вправі їх брати до уваги.

Згідно із ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 20.08.2024

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

С.С.Шимків