КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року

справа № 362/1036/24

провадження № 22-ц/824/8916/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Бобко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Кравченко Л.М., у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2024 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову. Подана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 буде звертатись до суду із позовом про витребування нерухомого майна у ОСОБА_3 , а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначено, що незастосування заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи невиконання виконання рішення суду та захисту прав позивача.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, заяву задовольнити.

Вимоги мотивовані тим, що обґрунтованого припущення достатньо для застосування заходів забезпечення позову. Апелянт вказує на незаконність заволодіння спірним майном відповідачем та зазначає, що відчуження такого майна ускладнить відновлення порушених прав позивача. Забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного будинку не порушить права відповідача та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що заява про вжиття заходів позову ґрунтується на припущеннях та відсутності доказів неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

Колегія суддів із таким висновком погодитись не може.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Їх вжиття гарантує реалізацію позовних вимог у разі їх задоволення і саме по собі не може порушувати права відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову, вбачається що заявник має намір звернутись до суду із позовом предметом якого є витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_3 є власником спірного нерухомого майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи обставини справи, наявність спору між сторонами, вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне нерухоме майно є співмірним із майбутніми позовними вимогами.

Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права апелянта або інших осіб, суду апеляційної інстанції не надано.

Обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не призведе до невиправданого обмеження майнових прав власника спірного майна, оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та у користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Разом із тим, невжиття заходу забезпечення позову може призвести до здійснення відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист.

Інший висновок суду є помилковим.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2024 рокускасувати, постановити нову наступного змісту.

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування нерухомого майна задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 213 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 140).

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді