Провадження № 2/760/5462/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» /далі - ТОВ «ФК «Омега Фінанс»/ (; адреса: 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12, офіс 1007; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2; e-mail представника: ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

27.12.2023 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, за підписом представника позивача - адвоката Кумко О.Д. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 25.116.1218.ФО_К від 06.12.2018 у розмірі 32 574,75 грн, з яких:

- 14 416,29 грн - заборгованість по тілу кредиту (прострочена згідно з графіком);

- 3 883,90 грн - прострочені відсотки за кредитом;

- 10 315,50 грн - прострочена комісія за обслуговування кредиту;

- 3 959,06 грн - штрафи, пеня;

- 2 684,00 грн судового збору.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Шереметьєву Л.А.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу країни (далі - ЦПК України) направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшла 12.01.2024.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15.01.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розпорядженням керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва № 347 від 22.02.2024 у зв`язку з звільненням у відставку головуючого судді Шереметьєвої Л.А., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Кушнір С.І.

Розпорядженням керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва № 741 від 03.04.2024 у зв`язку з звільненням у відставку головуючого судді Кушнір С.І., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Доводи позову

В обґрунтування позову, зокрема, вказується, що 06.12.2018 між АТ «Юнекс Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Омега Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено № 25.116.1218.ФО_К.

Зазначається, що відповідно до умов кредитного договору № 25.116.1218.ФО К від 06.12.2018 відповідачу було надано кредит у сумі 15 000,00 грн терміном користування до 06.12.2020, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом, а інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору.

Як стверджується у позові, додатком № 1 до кредитного договору № 25.116.1218.ФО_К від 06.12.2018 визначено графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором.

Позивач зауважує, що відповідно до графіку погашення кредит надавався строком з 06.12.2018 по 04.12.2020.

Зі слів позивача, за цей період позичальник, крім тіла кредиту - 15 000,00 грн мав ще також сплатити, проценти за користування кредитом у сумі - 1 958,52 грн та комісії за обслуговування кредиту у сумі - 10 764,00 грн та всього сума платежів за кредитом протягом дії договору мала скласти - 27 722,52 грн.

В позові звертається увага на те, що факт видачі АТ «Юнекс Банк» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором № 25.116.1218.ФО_К від 06.12.2018 підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника.

Як наголошує позивач, банком в повному обсязі було виконано свої зобов`язання за кредитним договором № 25.116.1218.ФО_К від 06.12.2018, а саме надавши відповідачу кошти (цільове призначення - споживчі потреби) у розмірі визначеному цим договором.

Акцентується, що, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору.

Позивач вказує, що станом на 31.03.2021 згідно графіку погашення відповідач не виконав свої зобов`язання по договору в частині повернення тіла кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом, а кількість днів прострочення станом на 31.03.2021 складає 780 днів.

Також, у позові зазначається, що банком були нараховані відповідачу штрафні санкції за кожен день прострочення платежу до 31.03.2021 включно в розмірі - 3 959,06 грн.

У позові наголошується, що 28.03.2021 на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1 до складу якого входять: права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було АТ «Юнекс Банк».

Як вказується у позові, переможцем електронного аукціону є ТОВ «ФК «Омега Фінанс», що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021.

Крім того, у позові звертається увага на те, що 31.03.2021 між АТ «Юнекс Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021.

Також зауважується, що відповідно до умов даного Договору ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Юнекс Банк» в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 25.116.1218.ФО_К від 06.12.2018 та факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «Омега Фінанс» щодо відповідача підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021.

Також, зі слів позивача, 07.12.2021 на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги № 12-21/3920/Ф та надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором № 25.116.1218.ФО_К від 06.12.2018, яка складала 32 574,75 грн, проте, відповідне поштове відправлення № 05 050 456 396 94 було повернуто відправнику із зазначенням причини повернення «П - за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, позивач вважає, що станом на 31.03.2021 відповідно до Реєстру прав вимог сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 25.116.1218.ФО_К від 06.12.201 перед новим кредитором - ТОВ «ФК «Омега Фінанс» складала - 32 574,75 грн, з яких: 14 416,29 грн - заборгованість по тілу кредиту (прострочена згідно з графіком); 3 883,90 грн - прострочені відсотки кредитом; 10 315,50 грн - прострочена комісія за обслуговування; 3 959,06 грн - штрафи, пеня.

Щодо правової позиції відповідача

Відзив на позовну заяву не надійшов.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Відповідно до наданої довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.10.2000 по т.ч., зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 71).

За змістом ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка …> надсилається …> разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням …> за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

За змістом п. 4 вказаного Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).

Суд направляв на останню відому зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.

Суд направляв на зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.

Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а лист повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 80).

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, суд 26.06.2024 зробив оголошення для відповідача про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади (а.с. 85; https://sl.ki.court.gov.ua/sud2609/gromadyanam/111/1627886/).

Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.

Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.

Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

06.12.2018 ОСОБА_1 звернулась до АТ «Юнекс Банк» із Заявою-анкетою на видачу кредиту (а.с. 11).

06.12.2018 між акціонерним товариством «Юнекс Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір № 25.116.1218.ФО_К (далі - Кредитний договір), який підписаний сторонами та скріплений печаткою АТ «Юнекс Банк» (12-14).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 15 000,00 грн, терміном користування до 06.12.2020 (день остаточного повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору (а.с. 12).

Цільове призначення (мета) кредиту споживчі потреби. Строк користування кредитом обчислюється від моменту перерахування кредитних коштів відповідно до п. 2.1 цього договору (п. 1.2, 1.3 Кредитного договору; а.с. 12).

У п. 1.4 Кредитного договору зазначено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в терміни, встановлені цим договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової домовленості сторін або достроково, відповідно до умов договору або чинного законодавства України. Кредит вважається повернутим в момент зарахування суми кредиту в повному обсязі на відповідні рахунки банку з обліку заборгованості позичальника за цим договором (а.с. 12).

Згідно з п. 1.5 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує:

1.5.1 проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12% річних.

1.5.2 комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня отримання кредиту, в розмірі 0% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору.

1.5.3 комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2.99% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів (а.с. 12).

Надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 в банку, код банку НОМЕР_3 , за умови сплати позичальником комісії (у разі наявності), встановлених 1.5.2 цього договору (п. 2.1 Кредитного договору; а.с. 12).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком не рідше, ніж один раз на місяць за період з першого по останній календарний день поточного місяця включно, а за останній період користування кредитом по день повного погашення кредиту. Проценти нараховуються за методом «факт/факт». Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, при цьому день надання кредиту включається до розрахунку процентів, а день остаточного погашення кредиту не включається. Погашення процентів, нарахованих за звітний календарний місяць, здійснюється в порядку та строки, визначені пп. 2.3, 2.4 цього договору. Комісія за обслуговування кредиту нараховується щомісячно, один раз на місяць, та в останній день строку кредитування. Комісія за обслуговування кредиту не нараховується за поточний місяць, якщо дата повного погашення кредиту припадає на 1 число місяця (п. 2.2 Кредитного договору; а.с. 12).

Погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно в період з 01 по 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору, в сумі 1 155,50 грн (платіж). Якщо 10-те число припадає на неробочий день, погашення платежу здійснюється позичальником в останній робочий день перед таким неробочим днем. Погашення останнього платежу здійснюється не пізніше останнього дня строку кредиту, визначеного в п.1.1 цього договору (п. 2.3 Кредитного договору; а.с. 12).

Погашення заборгованості за кредитом, комісії за обслуговування кредиту та процентами, а також інших платежів, передбачених умовами цього договору, здійснюється за допомогою регулярного платежу, який був встановлений на поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_2 позичальника, шляхом безготівкового перерахування суми платежу, визначеного в п.2.3 цього договору, та суми інших платежів (при наявності) на рахунок № НОМЕР_4 в АТ «Юнекс Банк», код банку 322539 (рахунок) /п. 2.4 Кредитного договору; а.с. 12/.

В матеріалах справи міститься копія виписки за особовим рахунком відповідача за період з 06.12.2018 по 31.03.2021, що підтверджує факт видачі АТ «Юнекс Банк» коштів на виконання умов кредитного договору № 25.116.1218.ФО_К від 06.12.2018 та користування такими кредитними коштами відповідачем (а. с. 19-45).

У п. 3.2.2 Кредитного договору сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно платіж по кредиту, комісію за обслуговування та нараховані проценти згідно п. 2.3, 2.4 цього договору, забезпечити повернення отриманого кредиту, комісію за обслуговування і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені цим договором строки (а.с. 13).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що Додатком № 1 до Кредитного договору, який є невід`ємною його частиною, сторони погодили Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором № 25.116.1218.ФО_К від 06.12.2018 (а. с. 15)

Відповідно до Додатку № 1 Графіку погашення кредит надавався на період з 06.12.2018 по 04.12.2020, а загальна сума платежів за кредитним договором склала 27 722,52 грн (а.с. 15).

31.03.2021 між АТ «Юнекс Банк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 31/03-2021 (а.с. 50-53), відповідно до умов якого фактору передано право вимоги щодо стягнення заборгованості.

Факт набуття права вимоги ТОВ «ФК «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 (а.с. 55-57).

Відповідно до п. 2.14 договору факторингу визначено, що фактор самостійно здійснює надсилання боржникам повідомлення про відступлення (зворотній бік а.с. 51).

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги та про сплату заборгованості за кредитним договором № 0.011.106.1118.ФО_К від 21.11.2018 за користування кредитною лінією в сумі 32 574,75 грн (а.с. 46-49).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення (див. постанову Верховного Суду від 27.02.2024 у справі № 916/2239/22).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Звертаючись із позовом до суду, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» посилаєтьсся на те, що воно набуло права вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021, що не оспорюється відповідачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом вимог ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» вказує на те, що позичальник не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20).

Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Разом з тим, суд звертає увагу на правові висновки, наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), а саме:

«Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).

Таким чином, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами».

Відповідна правова позиція Верховного Суду є сталою.

Так, наприклад, у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21, також зазначено, що:

«194. Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу.

195. Виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

196. Виписки по особовому рахунку (картковому рахунку) можуть бути належним доказом заборгованості щодо тіла кредиту за кредитним договором, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору».

На підтвердження своїх вимог щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту та прострочених відсотків ТОВ «ФК «Омега Фінанс» надало належні, достатні та допустимі докази, зокрема, кредитний договір, оформлений та підписаний його сторонами в установленому законом порядку, первинні бухгалтерські документи про зарахування на рахунок позичальника визначених договором кредитних коштів (виписка по особовому рахунку), договір відступлення прав вимоги (факторингу) за спірним кредитним договором новому кредитору ТОВ «ФК «Омега Фінанс».

Як вбачається з матеріалів справи, за кредитним договором № 0.011.106.1118.ФО_К від 21.11.2018, заборгованість ОСОБА_1 , складається з 14 416,29 грн - заборгованість по тілу кредиту (прострочена згідно з графіком); 3 883,90 грн - прострочені відсотки кредитом.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.

При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Матеріалами справи підтверджено вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 14 416,29 грн та 3 883,90 грн прострочених відсотків за кредитом.

Водночас, суд зазначає, що відповідач доводів позивача про таку заборгованість не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів сплати заборгованості за кредитним договором до суду не подав, як і доказів неотримання кредитних коштів.

Разом з тим, щодо вимог позову про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне.

Згідно реєстру прав вимог станом на 31.03.2021 банком включено заборгованість за комісією у розмірі 10 315,00 грн.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність і безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Кредитний договір № 0.011.106.1118.ФО_К від 21.11.2018 передбачає сплату комісії за обслуговування кредиту, щомісячно, у розмірі 2,99%.

Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункт договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Юнекс Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитом щомісячно в розмірі 2,99%, є нікчемним.

Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією є необґрунтованими з вказаних підстав і задоволенню не підлягають.

Крім того, щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за штрафами і пенями, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з позовом, окрім інших вимог просив стягнути з відповідача заборгованість за штрафами та пенею у розмірі 3 959,06 грн.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України.)

Оскільки позивачем не надано суду розрахунку заборгованості за пенею і штрафами, порядку та механізму нарахування цих штрафних санкцій, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею і штрафами в сумі 3 959,06 грн у зв`язку з необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Щодо судових витрат

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 684,00 грн, що підтверджується платіжним інструкцією № 763 від 21.12.2023 (а.с. 10).

З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 503,04 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви (56% від 2 684,00 грн).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» (; адреса: 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12, офіс 1007; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2):

- 14 416,29 грн (чотирнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень двадцять дев`ять копійок) заборгованості за по тілу кредиту (прострочена згідно з графіком);

- 3 883,90 грн (три тисячі вісімсот вісімдесят три гривні дев`яносто копійок) прострочених відсотків;

- 1 503,04 грн (одна тисяча п`ятсот три гривні чотири копійки) судового збору за подання позову.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич