ЄУН № 203/8363/24
Провадження 2/201/3402/2024
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Покопцева Д.О., ознайомившись із матеріалами позову ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на 5/50 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки його сума 3 969грн 32коп, перевищує 5% відсотків розміру річного доходу позивача як фізичної особи за попередній 2023 календарний рік, адже згідно довідки про доходи №3489 4242 0704 1446 від 17.06.2024р. він за попередній календарний рік отримав пенсію загальною сумою 66 495грн 46коп, 5 відсотків від яких складає 3324грн 77коп, що більше ніж сума судового збору (3 969грн 32коп). Також просить врахувати, що є пенсіонером за віком, йому 64 роки; є внутрішньо переміщеною особою; не має у власності нерухомого майна, цим позовом фактично захищає своє право на єдине житло, в якому проживав та був зареєстрований з 1991 року, майно, яке вже окуповано російською федерацією, та невідомо коли та чи буде взагалі за його життя звільнено від окупантів.

За положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням може відстрочити, розстрочити, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо, зокрема, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Позивачем на підтвердження його майнового стану подана довідка Пенсійного фонду про суму отриманої в 2023р. пенсії - 66 495грн 46коп.

Нормами ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Тобто, підставою для звільнення від його сплати є такий, обумовлений виключними обставинами, майновий стан сторони, який об`єктивно унеможливлює сплату нею судового збору у відповідному розмірі.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 № 10 роз`яснено, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19.06.2001, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20.02.2014, пункт 111).

У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відтак суд, оцінюючи фінансове становище позивача, повинен встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26.07.2005, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26.07.2005, пункти 63-64).

Позивач зазначає, що є внутрішньо-переміщеною особою, на підтвердження чого подав довідку, а відтак щонайменше мав отримувати від держави допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в сумі 2 000грн щомісяця, яка не оподатковується, і не подав доказів того, що зазначену суму допомоги не отримував.

За положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак суд не може встановити конкретну суму реального доходу позивача як фізичної особи поза критерієм розумного сумніву, тому відхиляє клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, і надає строк подання суду квитанції про сплату судового збору в сумі, визначеній позивачем, -3 969грн 32коп за реквізитами https://gt.dp.court.gov.ua/sud0412/gromadyanam/tax/, а позов залишає без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 176, 185, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування - залишити без руху, і запропонувати позивачу усунути недоліки протягом 5 днів з дня вручення копії даної ухвали.

У випадку невиконання ухвали суду в зазначений термін, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала не оскаржується.

Суддя: Д.О. Покопцева