ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/1222/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 705/6142/23 Категорія: 304090100 Гудзенко В.Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

секретар: Новицька Н.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черповицька І.Ю., ОСОБА_3 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Єременко Ірина Валентинівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Єременко Ірини Валентинівни на рішення Уманського міськрайонного суду від 22 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черповицька І.Ю., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

У листопаді 2023 року адвокат Єременко І.В., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черповицька І.Ю., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.06.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, реєстровий № 963, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 , на умовах повернення, грошові кошти в розмірі 1500000 грн, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути таку ж суму коштів не пізніше 25.06.2023. Крім того, 25.06.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, реєстровий № 964, яким забезпечувалося виконання зобов`язання, що виникло в ОСОБА_2 на підставі договору позики, посвідченого 25.06.2021 приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черповицькою І.Ю. за реєстровим № 963. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_2 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Також, 05.08.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, реєстровий № 1258, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 , на умовах повернення не пізніше 05.08.2023, грошові кошти в розмірі 506000 грн, що згідно з готівковим курсом на день укладення договору еквівалентно 18750 доларів США по курсу на день повернення. 05.08.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки за реєстровим № 1261, яким забезпечувалося виконання зобов`язання, що виникло в ОСОБА_2 на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черповицькою І.Ю. за реєстровим № 1258. У забезпечення виконання зобов`язань за даним договором ОСОБА_2 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

У цей же день, 05.08.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, реєстровий № 1257, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 , на умовах повернення не пізніше 05.08.2023, грошові кошти в розмірі 506000 грн, що згідно з готівковим курсом на день укладення договору еквівалентно 18750 доларів США по курсу на день повернення. 05.08.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки за реєстровим № 1259, яким забезпечувалося виконання зобов`язання, що виникло в ОСОБА_2 на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черповицькою І.Ю. за реєстровим № 1257. У забезпечення виконання зобов`язань за даним договором ОСОБА_2 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 .

За умовами п. 7 зазначених вище договорів позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики позичальником. У такому випадку позика повинна бути повернута за письмовою вимогою позикодавця протягом 30 днів від дня її пред`явлення. Оскільки, відповідачем кошти повернуті не були, 14.04.2023 ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», було пред`явлено відповідачу вимогу про усунення порушення зобов`язання позики та про попередження звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання основного зобов`язання. Станом на 10.11.2023 жодної відповіді від відповідача щодо погашення заборгованості не надходило, зобов`язання за договорами позики в повній мірі не виконано. У зв`язку з тим, що відповідачем було повернуто лише 80000 грн, то непогашена заборгованість відповідача перед позивачем в загальному розмірі складає 2771350 грн. З метою захисту своїх прав ОСОБА_1 , 07.11.2023 звернувся із заявою до державного реєстратора Ковальчук Л.В. з метою звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаними іпотечними договорами щодо трьох об`єктів нерухомого майна, проте, 09.11.2023 державним реєстратором було винесено рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій, обґрунтовуючи це тим, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення, щодо нерухомого майна, що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 Закону України «Про іпотеку», тому представник позивача з даним позовом звернулася до суду для вирішення вказаного питання.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2024 року у задоволенні позову адвоката Єременко Ірини Валентинівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черповицька І.Ю., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовлено.

Мотивуючи прийняте судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Тобто, для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

При цьому, позивач не позбавлений, відповідно до статей 38, 39 ЦК України можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки це виключно позасудовий спосіб врегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України, у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Не погоджуючись з рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2024 року, представник ОСОБА_1 адвокат Єременко І.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що позивач вправі сам обирати спосіб захисту своїх прав, а враховуючи заборону на виселення осіб з займаного житла, такий спосіб був би найбільш сприятливим, адже право власності перейшло б до позивача, а у випадку проживання відповідача та членів його сім`ї його права захищені законом щодо виселення зареєстрованих осіб під час воєнного стану.

Враховуючи підстави щодо неможливості застосування позасудового врегулювання спору, а саме відмова державного реєстратора, позивачеві залишається лише звертатися з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки саме судовим шляхом.

24 червня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 адвоката Прудивуса М.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що позивач не надав суду належних доказів вручення відповідачу вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно.

Ненаправлення іпотекодавцю вимоги та ненадання йому встановленого законодавством 30-денного строку, істотно впливає на його права, адже позбавляє його права на самостійне погашення боргу по поверненню ОСОБА_1 в Україну, що також вказує на умисність дій відповідача протиправно зареєструвати право власності на предмети іпотеки в обхід встановленої законом процедури.

Крім того, обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрції в реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження або іншого строку, встановленого за домовленістю обтяжувача та боржника, зобов`язання боржника залишається невиконаним і предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача.

Однак, позивач вчиняв дії щодо реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження до моменту подання неотриманої відповідачем вимоги.

Разом з тим, у відзиві зазначено, що у разі набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Як вбачається з різниці вартості оціненого з метою звернення стягнення іпотечного майна, вартість майна, на яке звернено стягнення складає 3561398 грн і для погашення боргу за договором позики від 25.06.2021 та двох договорів позики від 05.08.2021 на суму 2771350 грн, достатньо звернути стягнення на квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 на загальну суму 2897071 гр, та, відповідно, припинити право іпотеки ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_6 .

У відзиві також зазначено, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, відповідно до ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

При цьому, на період дії воєнного стану зупиняється дія ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд доходить таких висновків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 05.06.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, реєстровий № 963, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 , на умовах повернення, грошові кошти в розмірі 1500000 грн, а останній зобов`язався повернути таку ж суму коштів не пізніше 25.06.2023.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики 25.06.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, реєстровий № 964, яким забезпечувалося виконання зобов`язання, що виникло в ОСОБА_2 на підставі договору позики, посвідченого 25.06.2021 приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черповицькою І.Ю. за реєстровим № 963. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_2 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.05.2007 приватним нотаріусом Очеретяною В.В. за реєстровим № 2531.

05.08.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, реєстровий № 1258, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 , на умовах повернення не пізніше 05.08.2023, грошові кошти в розмірі 506000 грн, що згідно з готівковим курсом на день укладення договору еквівалентно 18750 доларів США по курсу на день повернення.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики 05.08.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки за реєстровим № 1261, яким забезпечувалося виконання зобов`язання, що виникло в ОСОБА_2 на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черповицькою І.Ю. за реєстровим № 1258. У забезпечення виконання зобов`язань за даним договором ОСОБА_2 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.07.2007 державним нотаріусом Копиловим В.І.

Також, 05.08.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, реєстровий № 1257, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 , на умовах повернення не пізніше 05.08.2023, грошові кошти в розмірі 506000 грн, що згідно з готівковим курсом на день укладення договору еквівалентно 18750 доларів США по курсу на день повернення.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики 05.08.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки за реєстровим № 1259, яким забезпечувалося виконання зобов`язання, що виникло в ОСОБА_2 на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черповицькою І.Ю. за реєстровим № 1257. У забезпечення виконання зобов`язань за даним договором ОСОБА_2 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29.11.2007 приватним нотаріусом Кучер О.І.

Реєстрація вказаних договорів підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки.

За умовами п. 7 зазначених вище договорів позики від 25.06.2021 та 05.08.2021 позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики позичальником. В такому випадку позика повинна бути повернута за письмовою вимогою позикодавця протягом 30 днів від дня її пред`явлення.

Зважаючи на те, що відповідачем кошти в повній мірі повернуті не були, то 14.04.2023 ОСОБА_1 , на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», було пред`явлено відповідачу вимоги про усунення порушення зобов`язання позики та про попередження звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання основного зобов`язання, які були направлені на його поштову адресу, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями.

У добровільному порядку вказане питання вирішити сторонам не вдалося, тому представник позивача просив суд його вирішити шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки від 25.06.2021 за реєстровим № 964, від 05.08.2021 за реєстровим № 1261, від 05.08.2021 за реєстровим № 1259, у рахунок погашення заборгованості та визнання права власності на іпотечне майно.

Законом України «Про іпотеку» передбачено три способи задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду), два позасудові - на підставі виконавчого напису нотаріуса та на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені уступити предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

Таким чином, чинним законодавством передбачене право оспорити в суді державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, набутого у позасудовому порядку.

Для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Відповідно до п. 9 договорів іпотеки № 964 від 25.06.2021, № 1259 від 05.08.2021, № 1261 від 05.08.2021, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд Іпотекодержателя або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або Іпотекодаржателем самостійно на умовах цього договору.

Згідно з п. 10 вказаних договорів іпотеки, за вибором Іпотекодержателя застосовується один з наведених нижчеспособів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя:

10.1 за рішенням суду;

10.2 у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено Іпотекодавцями виключно в судовому порядку;

10.3 згідно з застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в підпунктах 10.3.1, 10.3.2 цього договору:

10.3.1. Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», або

10.3.2 Продаж Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «про Іпотеку» та з дотриманням інших вимог чинного законадвства. В цьому випадку на першу ж вимогу Іпотекодержателя Іпотекодавець зобов`язується надати весь комплект документів, пов`язаний з таким відчуженням (у т.ч. прововстановлювальний документ, за необхідності довіреність тощо).

Отже, застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі права власності на предмет іпотеки це виключно позасудовий спосіб врегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно в договорі.

За таких обставин, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, оскільки з урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем, про що правильно вказано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц.

Установивши, що сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і не передбачили можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про визнання за ним права власності на предмет іпотеки, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання спору, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, у справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Єременко Ірини Валентинівни залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду від 22 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черповицька І.Ю., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає касаційному оскарженню в порядку і строках, визначених ЦПК України.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова