ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1683/23

Провадження № 22-ц/4820/1662/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: представника позивача Баранєвич І.М. ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 678/1683/23 за апеляційною скаргою Летичівської селищної ради на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року у цивільній справі за позовом Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області в інтересах дітей до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В грудні 2023 року Летичівська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області в інтересах неповнолітніх дітей звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до повноліття дітей.

Позивач в обґрунтування позову вказував, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 10 червня 2011 року у справі №2-455/11, яке набрало законної сили 21 червня 2011 року, ОСОБА_6 , матір дітей, було позбавлено батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 є батьком дітей, однак, вживає алкогольні напої, постійної роботи немає, діти проживають разом з батьком лише інколи, більшість часу проводять з престарілою бабусею ОСОБА_7 , 1942 року народження, якій за станом здоров`я важко доглядати дітей. Отже, діти опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з цим діти були взяті на облік у службу в справах дітей Летичівської селищної ради.

30 листопада 2023 року за результати проведення оцінки рівня безпеки дітей, які проживають із батьком ОСОБА_2 , було з`ясовано, що він неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, у зв`язку з чим виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дітей, тому дітей негайно було вилучено у батька. Дітей влаштовано у центр соціально-психологічної реабілітації та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав щодо ОСОБА_2 .

Посилаючись на вказані обставини, Летичівська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області просила суд задоволитит позов.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Летичівська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області в інтересах неповнолітніх дітей подала апеляційну скаргу, вказує, що при вирішені спору, суд дав невірну оцінку матеріалам справи.

Вказує, що суд належними чином не дослідив обставини щодо виявлених у ОСОБА_2 наркологічних захворювань, що підтверджується довідкою №8 від 01.03.2024р. наданою суду лікарем-наркологом КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня». Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції взагалі не перевірив обставин, чи перестав ОСОБА_2 вживати алкогольні напої.

Також, на думку апелянта, суд не перевірив та не з`ясував належним чином можливе місце проживання дітей з батьком - квартира АДРЕСА_1 , де створені належні умови проживання, не перебуває у власності ОСОБА_2 . Під час розгляду справи, відповідач усно повідомив про наявність в нього права власності на квартири, однак, жодних доказів вказаного наданого не було та не перевірено судом. При цьому, вказує, що згідно інформаційної довідки № 387394202 від 18.07.2024р. з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно, власником частки є ОСОБА_8 . Інформація про ОСОБА_2 як про співвласника відсутня. Отже, на думку апелянта, факт реєстрації відповідача і дітей у квартирі не є гарантією їх забезпечення житлом, так як власник, може зняти їх з реєстрації, як мешканців в будь який момент, навіть без їх згоди.

Апелянт вважає, що вирішуючи вказаний спір, суд не врахував тривале нехтування відповідачем своїх батьківських прав щодо виховання своїх дітей, що підтверджується довідкою-характеристикою, виданою виконавчим комітетом Детичівської селищної ради від 21.11. 2023р. № 339, листом старости Голенищівського старостинського ліцею від 22.11.2023р., характеристиками Голенищівського ліцею ім. А.Д. Локазюка, де навчались діти. Звертає увагу на те, що ставлення відповідача до виконання батьківських обов`язків прямо суперечить вимогам ст.. 150 СК України де зазначається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей,любові до своєї сім`ї та родини. Свого народу, Батьківщини, зобов`язані здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 10 червня 2011 року у справі №2-455/11, яке набрало законної сили 21 червня 2011 року, їх матір - ОСОБА_6 було позбавлено батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано разом з батьком в АДРЕСА_2 та фактично проживали разом з ним до відібрання.

За висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Летичівської селищної ради від 30 листопада 2023 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Із положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України слідує, що суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» ("Mamchur v. Ukraine", заява №10383/09, рішення від 16 липня 2015 року, п. 100) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Також у рішенні від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» («Hunt v. Ukraine», заява №31111/04, п.п. 57-58) Європейський суд з прав людини вказав на те, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до п.п.15 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб,які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 638/6919/16-ц).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 24.06.2020 року у справі № 344/6374/18, від 08.04.2020 року у справі № 645/731/18, від 29.01.2020 року у справі № 127/31288/18, від 29.01.2020 року у справі № 643/5393/17, від 17.01.2020 року у справі № 712/14772/17, від 25.11.2019 року у справі № 640/15049/17, від 24.04.2019 року у справі № 331/5427/17, від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

Як видно з матеріалів справи, відповідач дійсно певний час не піклувався про фізичний і духовний розвиток дітей, належним чином не виховував їх, однак вказані обставини справи не є безумовними та достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав без його попередження про зміну ставлення до дітей та застосування такого крайнього заходу впливу.

Так ОСОБА_2 приймав активну участь в розгляді справи в суді першої інстанції, заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно дітей.

Крім того, на даний час ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, працює водієм пожежної частини в с. Голенищево, позитивно характеризується за місцем проживання, створив умови для проживання дітей в АДРЕСА_2 , знятий з обліку в нарколога, на обліку нарколога не перебуває, не має наркологічних захворювань.

Опитані в суді першої інстанції діти ОСОБА_9 та ОСОБА_5 пояснили суду, що не хочуть, щоб батька позбавили батьківських прав, а під час перебування дітей в Центрі соціально-психологічної реабілітації відповідач провідував дітей 8 разів, привозив гостинці, гроші.

Отже, беручи в сукупності всі докази наявні в матеріалах справи, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Летичівської селищної ради від 30.11.2023 року. Цей висновок не містись достатнього обґрунтування щодо необхідності безумовного позбавлення відповідача батьківських прав та неможливості його виправлення щодо ставлення до дітей.

Таким чином, оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є правомірними, оскільки, незважаючи на те, що відповідач в певній мірі нехтував своїми батьківськими обов`язками щодо своїх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , достатні підстави для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу у виді позбавлення її батьківських прав стосовно дітей з врахуванням інтересів дітей, інтересів самого відповідача, його заперечень щодо позбавлення батьківських прав, вимог сімейного законодавства, рішень Європейського суду з прав людини, судової практики Верховного Суду на даний час відсутні.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність зміни ставлення до дітей.

Також, суд звертає увагу, що в разі, якщо відповідач не змінить свого ставлення до дітей, позивач не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з аналогічним позовом.

Доводи апеляційної скарги, що суд належними чином не дослідив обставини щодо виявлених у ОСОБА_2 наркологічних захворювань, що підтверджується довідкою №8 від 01.03.2024р. наданою суду лікарем-наркологом КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня», не перевірив обставин, чи перестав ОСОБА_2 вживати алкогольні напої слід відхилити.

Так за довідкою лікаря нарколога КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня» від 19.08.2024 року ОСОБА_2 знятий з обліку в нарколога, на обліку нарколога не перебуває, не має наркологічних захворювань.

Твердження апелянта, що суд не перевірив та не з`ясував належним чином можливе місце проживання дітей з батьком - квартира АДРЕСА_1 , де створені належні умови проживання, не перебуває у власності ОСОБА_2 не можуть бути підставою для задоволенння позову

Згідно інформаційної довідки № 387394202 від 18.07.2024р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником частки є ОСОБА_8 , однак, як пояснив в суді апеляційної інстанції відповідач він, як його брат, прийняв спадщину після смерті батьків у вигляді вказаної квартири, однак не оформив право власності.

В свою чергу позивач жодним чином вказані пояснення не спростував.

Крім того, сам факт реєстрації місця проживання відповідача і дітей в даній квартирі свідчить про їх право користування цим житлом, яке не може бути в них припинено за вимогою власника без згоди органу опіки і піклування.

Що стосується посилань апелянта, що суд не врахував тривале нехтування відповідачем своїх батьківських прав щодо виховання своїх дітей, то вказаним поясненням дана оцінка в мотивувальній частині постанови і при цьому в матеріалах справи наявні докази, що відповідач на даний час змінив своє ставлення до виховання дітей в кращу сторону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові є законним та обгрнутованим, в той же час підлягає зміні резолютивна частина рішення шляхом її доповнення про попередження ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Летичівської селищної ради задовольнити частково.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту:

«Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на орган опіки та піклування Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області контроль за виконанням ним батьківських обов`язків».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 вересня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова