ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 693/68/24
Провадження № 22-ц/821/1011/24
категорія 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Коцюбинської Ю.Д. в приміщенні Жашківського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

16 січня 2024 року через систему «Електронний суд» позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» звернулося через свого представника адвоката Руденка К.В. до Жашківського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору №5-3 від 20.02.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 , відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Вказує, що відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Кредитні кошти були відправлені відповідачу 20.02.2021 на платіжну картку емітовану АТ «КБ «ПриватБанк».

17.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №5-3 від 20.02.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».

Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість за договором №5-3 від 20.02.2021 станом на 12.01.2024 становить 21 051,56 грн, яка складається з: 4 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 2 388,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 20.02.2021 по 22.03.2021 (включно); 14 663,56 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 23.03.2021 по 20.07.2021 (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому, нарахування процентів за Договором №5-3 від 20.02.2021 зупинено 20.07.2021 відповідно до п. 4.6. Правил.

Сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором відповідно до Акту приймання-передачі прав № 1 від 17.06.2021 до Договору відступлення права вимоги №17/03/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 на 17.06.2021 становить 18 568,00 грн, проте ТОВ «ФК «Ріальто» як фінансовою установою, яка має відповідне свідоцтво фінансової установи було здійснено подальше нарахування платежів за кредитним договором та станом на 12.01.2024 становить 21 051,56 грн.

На підставі наведеного, ТОВ «ФК «Ріальто» просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 051,56 грн, а також судові витрати у розмірі 3 028,00 грн та 9 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за договором №5-3 від 20.02.2021 станом на 12.01.2024 у розмірі 6 388,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованості за кредитом, 2 388,00 грн - заборгованність за нарахованими відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» судовий збір у розмірі 918,70 грн, та витрати на правову допомогу в сумі 2 730,60 грн.

Стягнути з ТОВ «ФК «Ріальто» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10 449,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, внаслідок чого вона має заборгованість, яку наразі повинна сплатити на користь позивача у встановленому судом загальному розмірі 6 388,00 грн.

Також суд зазначив, що на день розгляду справи в суді, заборгованість не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем визнається.

Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами доведено належними доказами надання сторонам правової допомоги, врахував заперечення сторін на неспівмірність заявлених витрат на правову допомогу та дійшов висновку з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, про задоволення вимог у частині стягнення витрат на правничу допомогу стосовно обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

06 травня 2024 року представник ТОВ «ФК «Ріальто» - адвокат Руденко К.В. подав через засоби поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 Кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день прострочення за період з 23.03.2021 по 20.07.2021 (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 14 663,56 грн; пропорційному зменшенню витрат на професійну правничу допомогу з 9 000,00 грн до 2 730,60 грн, пропорційному зменшенню судового збору з 3 028,00 грн до 918,70 грн та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким задовільнити вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 23.03.2021 по 20.07.2021 (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 14 663,56 грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн, які понесені у суді першої інстанції; судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та зменшити витрати ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто», понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 542,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права.

Вказує, що п. 3.3 кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання; враховуючи, що відповідач умови кредитного договору не виконала, тому зобов`язана сплатити відсотки за кожен день прострочення, що за період з 23.03.2021 по 20.07.2021 становить 14 663,56 грн.

Судом було неправомірно відмовлено у стягненні суми заборгованості по відсотками, які нараховані відповідно до п. 3.3 кредитного договору, що не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, та не враховано той факт, що таке нарахування відбулося на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору №5-3 від 20.02.2021.

Апелянт посилається на ряд постанов апеляційних судів щодо стягнення з відповідача відсотків, які нараховані відповідно до п. 3.3 кредитного договору.

На думку скаржника, вимоги позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн є співмірними, при цьому, відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, тому відсутні підстави для зменшення витрат ТОВ «ФК «Ріальто» на професійну правничу допомогу.

Вказує, що в суді першої інстанції заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн на користь відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду через систему « Електронний суд» 27 травня 2024 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Яресько Т.В., просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2024 року залишити без змін, вважаючи рішення суду законним, а доводи апеляційної скарги необгрунтованими та безпідставними.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» укладено електронний кредитний договір №5-3, згідно якого позичальник отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн, строк кредиту: 30 днів, ставка процентів 1,99 % за кожен день користування, річна ставка 726,35 %.

Вказаний розмір кредиту ОСОБА_1 отримала, що підтверджується документом 377509671 та нею не заперечується.

17.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладено Договір про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 (а.с. 58-62), відповідно до умов якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників (позичальниками за кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в акті прийому-передачі прав та додаткових договорах до Договору.

Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав № 1 від 17.06.2021 до договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021, до позивача надійшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5-3 у розмірі 18 568,00 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 4 000,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами - 14 568,00 грн.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду оскаржується скаржником в частині відмови у стягненні заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день прострочення за період з 23.03.2021 по 20.07.2021 (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 14 663,56 грн, тому рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.

Вищезазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач ТОВ «ФК «Ріальто» посилалося на те, що між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 20.02.2021 було укладено договір №5-3, відповідно умов якого вона отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну карту НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

17.06.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-З, відповідно до умов якого право вимоги за договором №5-3 від 20.02.2021 перейшло до позивача.

Також вказано, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором, заборгованість станом на 12.01.2024 становить 21 051,56 грн, яка складається: 4 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 2 388,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 20.02.2021 по 22.03.2021 (включно) та 14 663,56 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день прострочення за період з 23.03.2021 по 20.07.2021(включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

На підтвердження заборгованості позивачем до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості за договором №5-3 від 20.02.2021.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що кредит у визначеному розмірі відповідач отримала, що підтверджується документом 377509671 та не заперечується відповідачем, а також, оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, внаслідок чого вона має заборгованість у загальному розмірі 6 388,00 грн, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №5-3 від 20.02.2021 у розмірі 6 388,00 грн, з яких: 4 000,00 грн -заборгованість за кредитом, 2 388,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.

Водночас, в рішенні суду звернуто увагу, що копія кредитного договору № 5-3 суду не надано, клопотань про витребування доказу до суду не надходило.

Звертаючись із апеляційною скаргою, представник позивача, посилаючись на п.3.3 даного договору, вказував, що судом було неправомірно відмовлено у стягненні суми заборгованості по відсоткам, які нараховані відповідно до п. 3.3 кредитного договору, що не відповідає принципам розумності, справедливості, пропорційності та не враховано той факт, що таке нарахування відбулося на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору №5-3 від 20.02.2021.

Колегія суддів зауважує, що до апеляційної скарги скаржником також не було долучено копії даного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, визнаючи частково позовні вимоги, зазначила, що ОСОБА_1 дійсно отримала від ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» згідно укладеного договору №5-3 від 20.02.2021, кошти у розмірі 4 000,00 грн, які не повернула на час звернення до суду ТОВ «ФК «Ріальто» з даним позовом; із рішенням суду першої інстанції погоджується та просить його залишити без змін.

Заперечуючи в частині стягнення відсотків, які нараховані відповідно до п. 3.3 кредитного договору, посилалась на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 і вважає, що проценти, нараховані в п. 3.3 Договору, ніяким чином не могли бути мірою відповідальності позичальника за ч. 2 ст. 625 ЦК України; крім того, зазначила, що нараховані відсотки у даній справі по суті є неустойкою і не могли нараховуватись в період з 23.03.2021 по 20.07.2021.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи, колегія суддів вважає вірними висновки суду про те, що передбачені договором проценти, які сплачує позичальник Товариству за підвищеною ставкою від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожний день користування Кредитом понад строк, визначений у пункті 1.3 цього Договору, у відповідності до положень ст. 548 ЦК України, є саме неустойкою.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову у стягненні із ОСОБА_1 процентів за кредитом у розмірі 14 663,56 грн, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, є обґрунтованими.

Вимог про стягнення коштів згідно статті 625 ЦК України позивачем в даному позові заявлено не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановивши обставини у справі та визначившись з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованості у розмірі 6 388,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, оскільки цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторонами надані документи, які відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення позивачем та відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції у вигляді витрат на правову допомогу адвоката підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України на загальних підставах.

Згідно з частинами першою-третьою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Ріальто» задоволено частково, тому суд першої інстанції відповідно поклав на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог витрати на правничу допомогу .

Інші доводи, наведені представником ТОВ «ФК «Ріальто» - адвокатом Руденком К.В. в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» - залишити без задоволення.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

О.М. Новіков