ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 серпня 2024 року

м. Харків

справа № 621/4938/23

провадження № 22-ц/818/1668/24;

провадження № 22-ц/818/1669/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Публічне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА", ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА", ОСОБА_2 про стягнення сумиза апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Рудика Івана Івановича на заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 лютого 2024 року та на додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 лютого 2024 року, постановлені суддею Овдієнко В. В., -

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА", ОСОБА_2 про стягнення суми. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимогпросив стягнути з ПАТ "НАСК "ОРАНТА"на користь позивача недоплачене страхове відшкодування в розмірі 9 732 грн 45 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 34 510 грн 14 коп.; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 лютого 2024 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "НАСК"ОРАНТА" на користь ОСОБА_1 9 732 грн 45 коп. Стягнуто з ПАТ "НАСК"ОРАНТА" на користь ОСОБА_1 : 236 грн 19 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору; 572 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат по оплаті вартості оцінки колісного транспортного засобу згідно звіту № 55-10-23. У задоволенні решти позову відмовлено.

Додатковим рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27 лютого 2024 року вимоги представника позивача ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "НАСК"ОРАНТА" на користь ОСОБА_1 1 760 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат на правову допомогу. У задоволенні решти вимог про відшкодування судових витрат відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представникомОСОБА_1 адвокатомРудика ІваномІвановичемподано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 34 510,14 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга вмотивована тим, що вирішуючи питання про розмір відшкодування, яке підлягає стягненню з ПАТ НАСК «ОРАНТА» суд виходив із того, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу складає 62634,31 грн, без врахування ПДВ (на використані запасні частини). З огляду на те, що страховиком було сплачено 38 257,61 грн та 13144,25 грн до винесення рішення, то з ПАТ НАСК «ОРАНТА» було стягнуто недоплачену частину страхового відшкодування у розмірі 9732,45 грн. Таким чином, судом першої інстанції фактично встановлено, що максимальний розмір страхового відшкодування, яке могло бути стягнуто з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на користь позивача складає 62634,31 грн з урахуванням франшизи 1500,00 грн. Вказана сума, за вирахуванням франшизи, а саме 61134,31 грн, і є лімітом відповідальності страховика в даному конкретному випадку. Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Golf, держ. номер НОМЕР_1 , який на теперішній час не відремонтовано, складає 95644,45 грн, а максимальний розмір страхового відшкодування складає 61134,31 грн, то різниця у розмірі 34 510,14 грн, що виходить за межі страхової виплати, підлягає відшкодуванню завдавачем шкоди ОСОБА_2 . Посилання суду першої інстанції на те, що розмір шкоди завданої позивачу не перевищує страхової суми за полісом №214820148 від 26.05.2023 року встановленої в розмірі 160 000,00 грн є логічним і правильним, але судом не враховано обмеження відповідальності страховика встановлені законом, з урахуванням яких визначається розмір саме страхової виплати. Вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі який не покривається страховиком є незаконним та підлягає скасуванню.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції представникомОСОБА_1 адвокатомРудика ІваномІвановичемподано апеляційну скаргу, в якій просить змінити додаткове рішення в частині розміру стягнених з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу. Також просить скасувати додаткове рішення в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані вимоги.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції під час розгляду справи вірно встановлено, що позивачем понесено судові витрати у вигляді оплати судового збору в розмірі 1073,60 грн., оплати вартості оцінки у розмірі 2600,00 грн та за надання професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 8 000,00 грн, що у сумі складає 11673,60 грн. Однак, судом першої інстанції під час ухвалення додаткового рішення помилково не враховано положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України, якою передбачено, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Вважає, що посилання суду на те, що розподіл судових витрат у даній справі повинен відбуватися від остаточної ціни позову, після зменшення розміру позовних вимог позивачем, яка складала 44242,59 грн є безпідставним, оскільки зменшення таких вимог відбулося унаслідок задоволення їх відповідачем. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди до ОСОБА_2 , що і стало підставою для відмови у стягненні з останнього відповідної частини судових витрат позивача. А тому, у випадку задоволення апеляційної скарги на рішення суду, відповідна частина таких витрат позивача повинна бути стягнута з ОСОБА_2 .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оспорюється, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок щодо відшкодування шкоди в межах страхової суми, взяв на себе страховик ПАТ НАСК "Оранта", тому у разі незгоди позивача з розміром відшкодування, яке було йому виплачене, він має право вимоги саме до страховика, а до завдавача шкоди, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, вимога може бути пред`явлена, якщо розмір шкоди перевищує ліміт страхової суми, передбаченої договором. Отже, вимога щодо відшкодування з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 34 510 грн 00 коп. є необґрунтованою, тому у її задоволенні належить відмовити.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 21.07.2023 року о 19:35 годині за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м. Зміїв (автошлях Т2101 Мерефа - Зміїв, 700 м від с. Височинівка), водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_2 , перед початком обгону не впевнився, що водій автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався за ним, вже розпочав обгін, створив йому перешкоду, внаслідок чого змусив його змінити різко напрямок руху, внаслідок чого т/з Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 зіткнувся з саморобним т/з д.н.з. НОМЕР_3 та обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 21.08.2023 року ОСОБА_2 був визнаний винуватим у порушенні вимог п. п. 14.2 а), п. 2.3 д) Правил дорожнього руху. У відповідності зі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_2 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн 00 коп. (а. с. 13, 14).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої, справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_2 керував транспортним засобом ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_2 , щодо якого укладено 26.05.2023 року з ПАТ НАСК "Оранта" договір № 214820148 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

За умовами цього договору страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складала 160 000 грн 00 коп. Розмір франшизи - 1 500 грн 00 коп. (а. с. 15).

Відповідно до норм чинного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З листа ПАТ НАСК "Оранта" № 09-02-22/2342 від 13.09.2023 року вбачається що ОСОБА_1 повідомлено про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 21.07.2023 року за участю забезпеченого транспортного засобу ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.05.2023 року № 214820148, було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 38 257 грн 61 коп., згідно страхового акту № ОЦВ-23-20-94529/1 (а. с. 16).

Із наданого позивачем звіту про оцінку № 55-10-23 від 21.10.2023 року, складеного СОД ФОП ОСОБА_4 вбачається, що вартість відновлювального ремонту КТЗ Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складав 95 644 грн 45 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, складав 62 634 грн 31 коп., а ринкова вартість КТЗ Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату оцінки (до моменту ДТП), складала 317 935 грн 80 коп. (а. с. 17-31).

Вартість проведеної оцінки КТЗ Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складала - 2 600 грн 00 коп., яку позивач сплатив 09.10.2023 року за платіжною інструкцією 0.0..1 в АТ КБ "Приватбанк" (а. с. 32).

В подальшому на запит представника позивача ОСОБА_3 відповідач ПАТ НАСК "Оранта" надало копії матеріалів зі страхової справи № 94529 щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 21.07.2023 року за участю забезпеченого транспортного засобу ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.05.2023 року № 214820148, яка містила: Протокол (акт) огляду транспортного засобу від 03.08.2023 року; додаток до Протоколу (Акту) огляду транспортного засобу від 03.08.2023 року; калькуляцію № С94529/23Н; зображення щодо вартості запчастин; розрахунок страхового відшкодування від 08.09.2023 року; страховий акт № ОЦВ-23-20-94528/1 від 14.09.2023 року (а. с. 37-44).

ПАТ НАСК "Оранта" листом № 09-02/17 від 13.11.2023 року повідомило представника позивача ОСОБА_3 , що Звіт № 55-10-23 від 21.10.2023 року, складений СОД ФОП ОСОБА_4 був прийнятий та перебуває на розгляді (а. с. 52).

Листом ПАТ НАСК "Оранта" № 09-02-17/ від 20.12.2023 року повідомило представника позивача ОСОБА_3 , що компанія замовила у СОД ФОП ОСОБА_5 звіт № 90-D/13/76 від 16.11.2023 року відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 57 551 грн 23 коп. (з ПДВ) (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу склала 78 489 грн 78 коп., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 57 551 грн 00 коп. Згідно зі страховим актом № ОЦВ-ЗГ-23-20-94529/2 НАСК "ОРАНТА" 14.12.2023 року здійснила доплату страхового відшкодування у розмірі 13 144 грн 00 коп. (без ПДВ) (57 551 грн 23 коп. - 4 649 грн 37 коп. (ПДВ) - 38 257 грн 61 коп. (сума попередньо сплаченого страхового відшкодування) - 1 500 грн 00 коп. на рахунок потерпілої особи (а. с. 85, 86).

Розрахунок ПАТ НАСК "Оранта" аргументовано наступним чином: Розмір відшкодування ПАТ НАСК "Оранта" було зменшено на суму коефіцієнту фізичного зносу відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 21.07.2023 року о 19:35 годині на автодорозі Т2101 Мерефа - Зміїв, 700 м від с. Височинівка Чугуївського району Харківської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та саморобного транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, були спричинені матеріальні збитки. Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 21.08.2023 року по справі про адміністративне правопорушення № 621/2842/23 ОСОБА_2 було визнано винуватим за ст. 124 КУпАП, та він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Позивачу належить автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 щодо автомобіля ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована в ПАТ НАСК "Оранта" згідно полісу № 214820148 від 26.05.2023 року, з визначеною франшизою 1 500 гривень. Позивач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ НАСК "Оранта" з повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування. ПАТ НАСК "Оранта" визнала вказану ДТП страховим випадком і на підставі Страхового акта №ОЦВ-23-20-94529/1 від 14.09.2023 року виплатило страхове відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 38 257 грн 61 коп. З розміром страхового відшкодування, визначеним страховою компанією, який не було узгоджено із потерпілим, позивач не погодився, а тому 18.10.2023 року з метою визначення об`єктивного розміру завданої шкоди ОСОБА_1 уклав з СОД ФОП ОСОБА_4 . Договір на проведення незалежної оцінки колісного транспортного засобу № 55-10-23 щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На підставі звіту про оцінку № 55-10-23 від 21.10.2023 року, складеного СОД ФОП ОСОБА_4 : вартість відновлювального ремонту КТЗ Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становив 95 644 грн 45 коп.; вартість відновлювального ремонту КТЗ Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, становив 62 634 грн 31 коп.; ринкова вартість КТЗ Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату оцінки (до моменту ДТП), становив 317 935 грн 80 коп. Отже, на його думку відповідно до вказаного звіту відповідальність страховика - ПАТ НАСК "Оранта" згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежувалося розміром вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, що складав 62 634 грн 31 коп. та франшизою, встановленою в полісі в розмірі 1 500 грн 00 коп. Враховуючи, недостатність розміру страхового відшкодування, яке повинно було сплатити ПАТ НАСК "Оранта" для повного відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_2 , враховуючи обмеження відповідальності страховика, які встановлені законом, різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту - 95 644 грн 45 коп.) і страховим відшкодуванням, підлягає відшкодуванню саме ОСОБА_2 . На підставі викладеного вважав, що з урахуванням вже виплаченого страхового відшкодування, на теперішній час не відшкодованими позивачу ОСОБА_1 залишаються 44 242 грн 59 коп. (95 644 грн 45 коп. - 52 901 грн 86 коп. = 44 242 грн 84 коп.), з яких: - 9 732 грн 45 коп. - сума яка підлягає стягненню з ПАТ НАСК "Оранта", як недоплачене страхове відшкодування, розрахована як різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу та вже сплаченими страховим відшкодуванням, за вирахуванням франшизи (62 634 грн 31 коп. - 38 257 грн 61 коп. - 1 500 грн 00 коп.) - 13 144 грн 25 коп. = 9 732 грн 45 коп.); - 34 510 грн 14 коп. - сума яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , розрахована як різниця між вартістю ремонту, необхідною для відновлення пошкодженого автомобіля та максимальним розміром страхового відшкодування, яке може бути виплачене страховиком з урахуванням обмежень його відповідальності, встановлених законом (95 644 грн 45 коп. - 63 634 грн 31 коп. + 1 500 грн 00 коп. = 34 510,14). Позов просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 1.8. ч. 1 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір страхового відшкодування, виплаченого страховиком, дорівнює 52 901 грн 86 коп. Розмір страхової суми, передбаченої договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, значно перевищує як розмір виплаченого страхового відшкодування, так і розмір майнової шкоди, відшкодування якої вимагає позивач.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають - докази у справі безпосередньо до суду.

Таким чином, позивачем не доведено розмір дійсної матеріальної шкоди, завданої з вини ОСОБА_2 щодо сплати суми без урахування фізичного зносу транспортного засобу.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму вирахуваної франшизи, виходячи з наступного.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац перший пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі також - Закон № 1961-IV)).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (частина вісімнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (пункт 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV).

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону № 1961-IV).

З огляду на зміст цих приписів у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки.

Оскільки визначену у договорі страхування франшизу не можна було стягнути зі страховика винуватця ДТП, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 розмір франшизи, який установлено полісом обов`язкового страхування №214820148 у розмірі 1 500,00 грн.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № № 910/17324/19 (провадження № 12-12гс21).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню франшиза у розмірі 1 500,00 грн, а підстави для стягнення майнової шкоди у розмірі 33 010,14грн відсутні.

Щодо вимог апеляційної скарги про перегляд додаткового рішення суду про стягнення судових витрат, судова колегія зазначає наступне.

Задовольняючи частково вимоги ОСОБА_1 про стягнення судових витрат суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в частині вимоги про відшкодування з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 34 510 грн 00 коп. судом було відмовлено, а частина позовних вимог, яка була задоволена на користь позивача ОСОБА_1 , складає сума 9 732 грн 45 коп., що дорівнює 22% від ціни позову, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог то виходячи з цього, відшкодуванню підлягає сума, яка дорівнює 22% від розміру понесених витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, тобто 1 760 грн 00 коп. За таких обставин, вимога про відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з ПАТ НАСК "ОРАНТА" на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката в сумі 1 760 грн 00 коп. У задоволенні решти вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу належить відмовити. Також судом першої інстанції зазначено, що належить відмовити у задоволенні заяви позивача про відшкодування витрат по сплаті судового збору та витрат по оплаті вартості оцінки колісного транспортного засобу згідно звіту № 55-10-23, оскільки це питання вже вирішено у заочному рішенні від 15.02.2024 року, згідно зі ст. 141 ЦПК України під час розгляду справи по суті позовних вимог.

Судова колегія частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що адвокат Рудик І. І. та ОСОБА_1 07.10.2023 року уклали договір про надання правової допомоги.

Адвокат Рудик І.І. надавав правову допомогу на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 11.04.2018 року та ордеру серії АХ № 1146550 від 04.12.2023 року (а. с. 54-57, 84, 127).

Згідно з п. 3.1 розділу 3 Договору про надання правової допомоги від 07.10.2023 року за правову допомогу, передбачену в розділі І Договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, який визначається за згодою сторін та встановлюється в акті про надану правову допомогу, який є невід`ємною частиною цього договору (а. с. 54, 55).

Відповідно до Акта від 19.02.2024 року про надану правову допомогу №1 до Договору про надання правової допомоги від 07.10.2023 року адвокат Рудик І. і. та позивач ОСОБА_1 погодили надані послуги під час розгляду цієї цивільної справи на загальну суму 8 000 грн 00 коп., а саме: 500 грн 00 коп. - вивчення та аналіз наданих клієнтом матеріалів, заслуховування пояснень. Консультація адвоката з приводу стягнення на користь клієнта шкоди завданої внаслідок ДТП, визначення правової позиції та обсягу матеріалів, які необхідно зібрати для підготовки позову; 500 грн 00 коп. - збір матеріалів для підготовки позову (отримання адвокатом копії постанови у справі про адміністративне правопорушення № 621/2842/23 відносно ОСОБА_2 , звіту про оцінку № 55-10-2023); 500 грн 00 коп. - підготовка та направлення адвокатського запиту до ПАТ НАСК "ОРАНТА" від 09.10.2023 року, отримання відповіді на адвокатський запит; 1 000 грн 00 коп. - підготовка та направлення досудової вимоги до ПАТ НАСК "ОРАНТА" від 31.10.2023 року, досудової вимоги до ОСОБА_2 від 01.11.2023 року; 4 000 грн 00 коп. - підготовка позовної заяви про стягнення з ПАТ НАСК "ОРАНТА", ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди (в т. ч. недоплаченого страхового відшкодування) завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Копіювання позову та додатків до позовної заяви, їх оформлення та направлення відповідачам засобами поштового зв`язку (2 примірники). Подання позовної заяви до Зміївського районного суду Харківської області (направлення адвокатом через Електронний суд); 500 грн 00 коп. - підготовка і подання до суду, направлення сторонам заяви від 10.01.2024 року про зменшення позовних вимог до ПАТ НАСК "ОРАНТА"; 1 000 грн 00 коп. - участь в судових засіданнях: 17.01.2024 року - засідання відбулося, відкладено через неявку відповідачів; 15.02.2024 року - засідання відбулося, надано пояснення по суті справи; 500 грн 00 коп. - відстеження ходу розгляду справи № 621/4938/23 в суді, інформування клієнта про стан розгляду справи, надання роз`яснень та поточних консультацій пов`язаних із розглядом справи у суді (в т. ч. в телефонному режимі); 500 грн 00 коп. - підготовка та направлення до суду (копії відповідачу) заяви про винесення додаткового рішення по справі № 621/4938/23, у тому числі знижка на надані послуги в розмірі 1 000 грн 00 коп., отже загальний розмір склав 8 000 грн 00 коп. (а. с. 128, 129).

Квитанцією до прибуткового касового ордера № 13 від 04.12.2023 року підтверджується, що позивач ОСОБА_1 сплатив своєму представнику адвокату Рудику І. І. 8 000 грн 00 коп. (а. с. 53).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягненню з ПАТ НАСК "ОРАНТА" на користь позивача підлягають судові витрати на правову допомогу під час розгляду справи пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 760,00 грн (22% від 8 000,00 грн).

Щодо вимог заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_2 , судова колегія зазначає наступне.

Оскільки позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволені частково, а саме 1 500,00 грн від 34 510,14 грн, тобто 4,35% то, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції, пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 348 грн (4,35% від 8 000,00 грн).

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду апеляційної інстанції щодо перегляду судового рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1 256,12 грн, апеляційна скарга задоволена на 4,35 % (1 500,00 грн від 34 510,14 грн).

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 54,64 грн (4,35% від 1256,12 грн).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1,3,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Рудика Івана Івановича на заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 лютого 2024 року та на додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 лютого 2024 року задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 лютого 2024 року в частині відмови в задоволенні вимог до ОСОБА_2 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 1 500,00 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Додаткове Зміївського районного суду Харківської області від 27 лютого 2024 року змінити.

Вимоги заяви представника ОСОБА_1 адвоката Рудика Івана Івановича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції, пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 348,00 грн.

В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 54,64 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова