Справа №601/2052/24
Провадження № 2/601/619/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 601/2052/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

за участю: представника позивачки адвоката Фурман Ю.В.,

представника відповідача - адвоката Скиби В.М.,

встановив:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення із останнього на її користь пені за прострочення зі сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 181 046 гривень 19 копійок. Позивачка посилається на те, що у шлюбі із відповідачем у них народився четверо дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 24.09.2019 року рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишились проживати з матір`ю, а ОСОБА_10 , шляхом вчинення протиправних, злочинних дій ОСОБА_2 , примусово утримується в батька, незважаючи на ухвалене рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10.06.2024 року про примусове відібрання дитини. Оскільки відповідач не бажав добровільно матеріально утримувати дітей, рішенням Кременецького районного суду від 08.12.2021 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: Власія, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в розмірі по частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.01.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Дане судове рішення перебуває на примусовому виконанні Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районні, ВП № 69094831. Згідно розрахунку заборгованості від 29.05.2024, складеного державним виконавцем розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з січня 2020 по 31.03.2024 становить 194 075 грн. 62 коп. ( з урахуванням звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах, нарахованих на утримання сина ОСОБА_10 ). Зазначена сума заборгованості по сплаті аліментів не оскаржена відповідачем та повністю погашена у травні 2024 року, що не звільняє боржника від відповідальності у вигляді пені за їх несвоєчасну сплату за період з січня 2020 року по березень 2024 року. Загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 181046.19 грн., які позивачка просить стягнути із відповідача.

Представник позивачки адвокат Фурман Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Скиба В.М. просить відмовити у задоволенні даного позову з підстав, що вказані у відзиві на позов.

30.07.2024 представником відповідача - адвокатом Скибою В.М. подано відзив на позов, де вказано, що позивачкою невірно здійснено розрахунок можливої пені. Так, представник звертає уваги на безпідставність першого розрахункового місяця 29.01.2020 р. та зазначення розміру пені в сумі 235,38 грн., що є помилковим, оскільки за три дні розрахунок не відповідає розміру за місяць (30 календарних днів), що становить 2432,33. Крім цього з доданого до матеріалів справи розрахунку зробленого державним виконавцем ОСОБА_11 заборгованість з моменту пред`явлення виконавчого документа станом на 01.06.2024 року відсутня, Сукупна заборгованість з моменту пред`явлення виконавчого документа станом на 01.06.2024 року відсутня. Відтак, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача у зв`язку з несплатою аліментів на утримання дітей, не може перевищувати суми доданків вказаних заборгованостей. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, представник вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

04.07.2024 ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

25.07.2024 представником позивачки адвокатом Фурман Ю.В. подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

26.07.2024 ухвалою суду клопотання представника позивачки задоволено.

30.07.2024 представником відповідача адвокатом Скибою В.М. подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

03.09.2024 ухвалою суду клопотання представника відповідача задоволено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Старопочаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області 27.07.2011 вбачається, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є сторони по справі.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21.03.2014, ІНФОРМАЦІЯ_6 у сторін народився син ОСОБА_5 .

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Старопочаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області 14.12.2017 слідує, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є сторони по справі.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.09.2019 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08.12.2021 у справі № 601 186/20, визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір`ю ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання: неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Державним виконавцем Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районні Тернопільської області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 601 186/20, виданого 11.05.2022 Кременецьким районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання: неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Із розрахунку заборгованості по аліментах від 29.05.2024 з примусового виконання виконавчого листа № 601/186/20, виданого Кременецьким районним судом 11.05.2022 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей слідує, що всього з моменту пред`явлення виконавчого документа сума заборгованості становить 194975 грн. 62 коп. Станом на 01.06.2024 сукупна заборгованість по аліментах відсутня.

Згідно актів обстеження на факт проживання (не проживання) в житловому будинку в АДРЕСА_1 від 11.07.2022, від 07.07.2023, від 28.03.2022, від 12.01.2021, від 06.09.2022, від 22.11.2021, слідує, що власник будинку ОСОБА_2 , за вказаною адресою колишня дружина ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_9 не проживають з 04.12.2019; дочка ОСОБА_12 не проживає з січня 2020 року; син ОСОБА_5 не проживає з 29.12.2020. Син ОСОБА_6 проживає в даному будинку разом із батьком та знаходиться на повному його утриманні.

Із актів проведення обстеження на факт проживання осіб в житловому будинку в АДРЕСА_1 від 12.05.2020; від 02.09.2020; від 09.12.2019 та від 01.10.2020, слідує що за вказаною адресою проживають: власник ОСОБА_2 , сини ОСОБА_10 та Власій з 23.02.2020. Колишня дружина ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_9 не проживають з 04.121.2019, дочка ОСОБА_12 не проживає з січня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Відповідачем не надано суду жодних доказів щодо того, що заборгованість по аліментах утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів виконавцем.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень щодо періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Однак, зазначено про те, що розмір нарахувань не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості та у разі застосування до платника аліментів заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Однак, при проведенні розрахунку суд виходив із того, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визнавши її загальну суму.

Судом встановлено, що згідно виконаного позивачем розрахунку загальна сума пені у зв`язку з простроченням сплати аліментів на утримання спільних дітей сторін за період з 29 січня 2020 року по березень 2024 року становить 181 046 грн. 19 коп., які позивач просить стягнути з відповідача в якості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Суд погоджується із наданим позивачкою розрахунком неустойки за прострочення сплати аліментів, як такий, що виконаний належним чином, з урахуванням вимог закону.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що виникнення заборгованості зі сплати аліментів відбулося з вини відповідача, чого останнім не спростовано та фактично визнана останнім при здійснення повного погашення заборгованості по аліментах та з огляду на те, що розмір пені, про стягнення якої заявила вимогу позивачка, не перевищує загальний розмір заборгованості за аліментами, позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 181 046 грн. 19 коп.

На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Згідно ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, оскільки позов задоволено у повному обсязі з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями ст.ст. 19, 42, 141, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, статтями 180 - 183, 192 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дітей за період січня 2020 року по березень 2024 року у розмірі 181 046 (сто вісімдесят одну тисячу сорок шість) гривень 19 (дев"ятьнадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп. на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001 код 22030106.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 09.09.2024.

Головуючий: