ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5403/24
Провадження № 2-н/362/610/24
У Х В А Л А

12 серпня 2024 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 за надані житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Міський житловий центр» заборгованості в розмірі 8 513,90 грн., 3% річних за період з 01.07.2021 по 23.02.2022 166,00 грн.,3% річних від вказаної суми заборгованості за період з 01.01.2024 по 01.07.2024 127,00 грн., інфляційні нарахування від вказаної суми заборгованості за період 01.07.2021 по 23.02.2022 550,18 грн., інфляційні нарахування від вказаної суми заборгованості за період 01.01.2024 по 01.07.2024 362,65 грн., всього сума становить 9 719,73 грн. Стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати ТОВ «Міський житловий центр», а саме судовий збір у розмірі 302 грн. 80 коп.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, приходжу до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України, серед іншого, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Разом з тим, ст. 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» вбачається, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти по теперішній час.

Постановою Кабінету Міністрів України №206 в редакції від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64«Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 року, яка набрала чинності 30.12.2023 року, внесено зміни та пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено в такій редакції: «Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285)».

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Так, представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій окрім основної суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, просив суд стягнути з боржника 3% річних та витрати від інфляції за період з 01.07.2021 року по 23.02.2022 року та за період з 01.01.2024 року по 01.07.2024 року.

Проте, представником заявника не враховано положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206, перехідних положень ЦК України та безпідставно здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на всю суму заборгованості за період з 24.02.2022 року.

Таким чином, вимоги в частині стягнення 3 % річних та сум інфляції не є безспірними, оскільки охоплює період, в який таке стягнення було заборонено зазначеними вище нормами закону, а відтак не можуть бути проведені в безспірному порядку наказного провадження.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись статтями 163, 165, 166, 258-261 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко