КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/1208/24 Головуючий у І інстанції - Галаган В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

установив:

У січні 2024 року ТОВ «Євро-реконструкція» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києваз позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що надання послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення в будинку АДРЕСА_1 здійснюється Товариством на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року №198.

Відповідачі отримують послуги, надані ним по квартирі АДРЕСА_2 .

Однак відповідачі з лютого 2017 року не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 грудня 2023 року у розмірі 68849,32 грн., що є предметом спору.

Просило суд, стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 68849,32 грн., інфляційну складову боргу у розмірі - 13344,19 грн., 3% річних у розмірі - 3847,80 грн., та судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року зазначений вище позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 68849,32 грн., втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 13344,19 грн., 3% річних у розмірі - 3847,80 грн., а всього на загальну суму 86041,31 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 1009,33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 1009,33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 1009,33 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачі не відмовлялися від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримували їх, не здійснюючи оплату за користування вказаними послугами.

Крім того, відповідачами не було надано належних та допустимих доказів своєчасної та в повному обсязі сплати наданих їм послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.

Не погодилася із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказується на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує на те, що відповідачі сплачували за послуги з гарячого водопостачання згідно з показниками встановлених в їх квартирі повірених та активованих засобів обліку гарячої води лічильника, вузла розподільного обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання комунальної послуги.

Показники засобів обліку гарячої води відповідачів відображають фактичний обсяг отриманої ними послуги з постачання гарячої води, що визначається об`єм спожитої гарячої води і, відповідно до законодавства України, є підставою для нарахування вартості цієї послуги.

Позивач у свою чергу незаконно та безпідставно нараховував вартість за надані ним послуги з постачання гарячої води на підставі розрахунків, виходячи з норм споживання, а не згідно встановлених у квартирі відповідачів лічильників.

Вказує, що з травня 2023 року в квартирі відповідачів ніхто не проживає, і з того часу показник споживання гарячої води не змінився.

Таким чином, обсяг споживання гарячої води повинен був визначатися за показаннями вузлів розподільного обліку, і тільки лише у разі їх відсутності за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування.

Просив суд, скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити в позові в повному обсязі.

На вказану апеляційну скаргу ТОВ «Євро-реконструкція» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що чинне законодавство не передбачає можливості проведення нарахування коштів за надані послуги на підставі засобів обліку, які належним чином не повірені та не поставлені на облік виконавцем комунальної послуги.

Звертаємо увагу суду, що акт приймання на абонентський облік засобів обліку води ПАТ «АК Київводоканал - документ, виготовлений ПрАТ «АК «Київводоканал».

ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» постачає холодну воду та очищує стоки як холодного так і гарячого водовідведення та не має ніякого відношення до постачання гарячої води.

ТОВ «Євро-реконструкція» надає послуги з постачання теплової енергії/централізованого опалення та гарячої води та не має ніякого відношення до постачання холодної води, очищення стоків та водовідведення -ТОВ «Євро-реконструкція» не має жодного відношення до ПрАТ «АК «Київводоканал».

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі, до моменту подання позовної заяви зверталися із повідомленням про перерахунок вартості наданих послуг на підставі індивідуальних показників засобу обліку чи про зміну кількості зареєстрованих чи фактично проживаючих осіб у квартирі.

Зазначає, що проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено реєстрацію у квартирі, що свідчить про те, що вони є користувачем наданих послуг.

Просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року залишити без змін.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01 червня 2012 року № 198 (переоформлено рішенням від 21 червня 2016 року № 1159) видана Ліцензія на вид господарської діяльності - постачання теплової енергії.

Відповідно до вимог п. 3.3. Статуту ТОВ «Євро-Реконструкція», основними видами господарської діяльності товариства серед іншого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії споживачам; надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої види.

23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№111(4511).

За даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , - з 10 січня 2012 року по теперішній час.

За даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , - з 23 грудня 1980 року по теперішній час.

За даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , - з 10 січня 2012 року по теперішній час.

Відповідачі є споживачами послуг позивача, наданими за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги у відповідачів виникла заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг станом на 01 грудня 2023 року у розмірі 68849,32 грн., втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 13344,19 грн., 3% річних у розмірі - 3847,80 грн.

За змістом положень ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов ст. 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII унормовано, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2017 року, споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

У пункті 29 Правил зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води в спірний період були врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним зі споживачем, якщо протягом 30 днів з дня його опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З наведених обставин справи вбачається, що позивач є надавачем послуг з опалення та гарячого водопостачання, зокрема, за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідачі зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, відповідачі у справі у розумінні положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII є споживачами послуг, відтак зобов`язані сплачувати отримані фактично послуги.

Посилання відповідачів на відсутність фактичного проживання у квартирі, за якою надаються послуги позивачем, не можуть бути прийняті до уваги суду, оскільки доказів такого у період за який нараховувалась спірна заборгованість матеріали справи не містять. До того ж, в силу положень п. 29 Правил, споживач мав повідомити надавача послуг шляхом звернення з відповідною заявою і підтвердити факт відсутності за місцем реєстрації. Однак, матеріали справи не містять даних про здійснення такого повідомлення.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі своєчасно не вносили плату за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Доказів на спростування наявності заборгованості та належного виконання зобов`язання по сплаті за спожиті комунальні послуги, відповідачами надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі проживають в іншому місці, а не у квартирі за вказаною адресою, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем та споживання відповідачами комунальних послуг.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що у квартирі АДРЕСА_2 наявні лічильники обліку води, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він не надав суду першої інстанції докази, які підтверджують наявність у квартирі лічильників гарячої води, оскільки один із відповідачів, у якого знаходились ключі від квартири відповідачів перебував за межами України, і такі докази не могли бути надані при розгляді справи судом першої інстанції.

Колегія суддів не приймає додані відповідачем до апеляційної скарги нові докази, оскільки такі докази до суду першої інстанції не подавались, вони не були предметом дослідження суду першої інстанції і відповідач не обґрунтував неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції.

При цьому слід зазначити, що до суду першої інстанції ОСОБА_1 подавав відзив на позовну заяву, в якому не вказував про наявність у квартирі АДРЕСА_2 лічильників обліку води.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції надана вірна оцінка доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надана належна правова оцінка. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що понесені сторонами витрати на цій стадії розгляду справи компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба