Справа №601/2064/24
Провадження № 2/601/626/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу № 601/2064/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, -

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 ,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про стягнення із Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь матеріальну шкоду в розмірі 102 гривні, моральну (немайнову) шкоду в розмірі 10 000 гривень та судові витрати по справі. Заяву обґрунтовує тим, що 30.11.2023 близько 10 год. позивач, керуючи автомобілем Шевроле Нива державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вул. Шевченка в м.Почаїв, був зупинений працівником поліції, ОСОБА_3 , який оформив у його відношенні постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ст. 122 ч.2 та ст. 121 ч.5 КУпАП. Постанова поліцейського була оскаржена у встановлений законом спосіб і строки і 13.12.2023 року Кременецьким районним судом винесено ухвалу у справі № 601/3473/23 про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови працівника поліції. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року по справі №601/3473/23 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Постанову серії БАД №824766 від 30.11.23 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП - скасовано, а матеріали справи надіслано на новий розгляд до ГУНП в Тернопільській області. Вказане рішення набрало законної сили 26.03.2024 року (дата прийняття постанови Восьмим апеляційним адміністративним судом). Тобто в період часу з моменту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а саме з 30.11.2023 до 26.03.2024, постанова поліцейського згідно вимог закону, передбачених у ст. ст. 291, 299 КУпАП не могла бути звернута до примусового виконання. Закон прямо забороняє звертати постанову поліцейського до примусового виконання, якщо вона оскаржена у встановлений законом спосіб та строк до моменту прийняття рішення за наслідками такого оскарження. Відповідач, всупереч численних положень КК України та КУпАП робить умисне правопорушення, за яким прокуратурою Кременецького району 21.03.2024 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за №0000015 за ознаками ч.1 ст.361 КК України і 23.01.2024 року за № 643/115/6/02 направляє супровідного листа на адресу начальника ВДВС у Кременецькому районі з вимогою примусового стягнення з позивача штрафу у справі про адміністративне правопорушення за постановою БАД №824766 від 30.11.2023 року в порядку ст. 308 КУпАП. Відповідач, приймаючи активну участь по судовій справі (направлення до суду відзиву, подача апеляційної скарги та ін.), був достовірно поінформований про її оскаржена в суді, а отже згідно вимог ч.1 ст. 291 КУпАП постанова поліцейського Касімова В. не набула законної сили, але відповідач звернув дану постанову до примусового виконання, чим грубо порушив вимоги ч. 2 ст. 299 КУпАП, згідно якої постанова підлягає виконанню тільки після залишення скарги без задоволення при оскарженні цієї постанови. 13.12.2023 судом відкрито провадження за позовом позивача про оскарження постанови поліцейського, 02.01.2024 відповідачем надано відзив на позов, підписаний представником відповідача ОСОБА_4 , 19.01.2024 року Кременецьким районним судом оскаржувану позивачем постанову скасовано, в подальшому відповідач подав апеляційну скаргу у задоволенні якої відмовлено і незважаючи на всі ці обставини відповідач 23.01.2024 направляє листа на ВДВС про примусове стягнення штрафу з позивача за постановою, яка судом першої інстанції вже скасована. Наслідком отримання листа відповідача стало відкриття стосовно ОСОБА_1 виконавчого провадження Кременецьким ДВС від 27.02.2024 року (ВП №74285034), з внесенням його до Єдиного Реєстру боржників, накладення арешту на майно боржника та застосовано інші заходи примусового характеру. Підставою для відшкодування майнової шкоди є сплачені позивачем кошти в якості виконавчого збору в сумі 102 гривні. Внаслідок накладення арешту на все майно позивача, останній змушений був вживати додаткових зусиль та заходів, направлених на закриття виконавчого провадження та зняття арешту зі всього свого майна. Оскільки, ОСОБА_1 є єдиним годувальником і джерелом надходжень грошових коштів, за рахунок яких утримується вся його родина, на утриманні має трьох малолітніх дітей, має статус інваліда армії 2 групи довічно, то фактично був арештований і його рахунок у відділенні банку, на який з Державного Бюджету України надходять пенсійні нарахування та допомога на дітей. Позивач був позбавлений можливості здійснити будь-які дії з розпорядження належним йому майном (автомобілем, будинком), а також не мав доступу до своїх грошових коштів, внаслідок чого позбавлений можливості здійснювати свій обов`язок як чоловіка та батька. Завдяки незаконним діям відповідача щодо звернення до примусового виконання постанови, позивач був «нагороджений» статусом боржника і більше трьох місяців його прізвище було у відкритому доступі в Єдиному Реєстрі боржників. Більше трьох місяців тривало виконавче провадження, більше трьох місяців ОСОБА_1 змушений був докладати зусиль для захисту своїх порушених прав та їх відновлення, вживати додаткових зусиль для організації свого життя та більше трьох місяців були незаконно порушені його життєві зв`язки. 29.05.2024 року, після отримання рішення суду апеляційної інстанції, позивач самостійно звернувся до державного виконавця з рішенням суду і в день надання такого рішення державний виконавець закінчив виконавче провадження і тільки тоді зняв арешти з усього майна родини позивача. ОСОБА_1 зазнав матеріальних та моральних страждань внаслідок незаконних дій органу поліції по зверненню до виконання в примусовому порядку оскаржуваної постанови, а також цілої низки наступних за цим дій. Окрім того, позивач просить суд постановити окрему ухвалу суду щодо усунення причини та умов, що сприяли порушенню закону з боку ГУНП в Тернопільській області в частині недопущення в діяльності відповідача звернення до примусового виконання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які скоїли адміністративне правопорушення у разі, коли такі постанови оскаржені у встановленому законом порядку та строки і не набули законної сили та під час постановлення окремої ухвали вирішити питання ініціювання дисциплінарної відповідальності працівників відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області - С.Вишовського та А.Кича через грубі порушення ст.ст. 245, 246, 287, 289, 291, 292, 299, 303, 305, 307 КУпАП, Закону України «Про національну поліцію» та Присяги працівника поліції.

В судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просить суд задовольнити його вимоги в повному обсязі та справу слухати у його відсутності.

Представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Дзюбатий А.В. в судовому засіданні позов не визнав та просить відмовити у задоволенні даного позову з підстав, що вказані у відзиві на позов. Вважає даний позов безпідставним. Окрім того, представник пояснив, що апеляційна скарга на рішення суду від 19.01.2024 скоріш за все подана не була, оскільки у відповідача відсутні кошти для сплати судового збору. Також, просить врахувати те, що за заявою ОСОБА_1 проведено службове розслідування та не встановлено у діях працівників поліції будь якого порушення.

У надісланому на адресу суду відзиві представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області просить відмовити у задоволенні даного позову, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 30.11.2023 року серія БАД № 824766 прийнята уповноваженим на те органом Національної поліції, а отже відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Закону №1404-VІІІ є виконавчим документом. Вказана постанова була вручена позивачу на місці події та вступила в законну силу з моменту її отримання, відповідно до ст. 291 КУпАП. Поліцейським правомірно за відсутності інформації про сплату особою штрафу було направлено її в органи виконавчої служби, а виконавець перевіряє відповідність виконавчого документа вимогам ст. 4 Закону №1404-VІІІ, у тому числі щодо наявності відмітки про набрання рішенням, що підлягає примусовому виконанню, законної сили. Окрім того, в тексті позову ОСОБА_1 , як підтвердження факту завдання моральної шкоди, наводить ті чи інші процесуальні дії в рамках виконавчого провадження. Разом з тим до числа відповідачів не залучено органи державної виконавчої служби. Органи Національної поліції та державної виконавчої служби не перебувають у єдиній системі управління чи підпорядкування, а тому поліція не може відповідати за дії органів виконавчої служби. Тривалість виконавчого провадження, примусові заходи які застосовуються, розгляд в рамках виконавчого провадження заяв скаржників відносяться до компетенції виконавчої служби, а не поліції. Також представник вказує, що на даний час відсутнє рішення адміністративного суду про визнання протиправними дій чи бездіяльності органів поліції по направленню постанови відносно ОСОБА_1 для примусового виконання. В провадженні органів Державного бюро розслідувань перебувають матеріали кримінального провадження № 0000015, яким на даний час не встановлено протиправності дій поліцейських по відношенню до позивача. Представник вважає, що подання позивачем даного позову є передчасним та необґрунтованим. Із наданої відповіді Кременецького ВДВС від 16.07.2024 № 24021 чітко зазначено, що у виконавчому провадженні № 74285034 арешт на кошти боржника на банківських рахунках не накладався та жодних коштів з боржника не стягувалось. Отже твердження позивача про порушення його майнових (фінансових) прав є безпідставним. Також у вказаній відповіді чітко зазначено, що арешт накладався в межах суми звернення стягнення з урахуванням судового збору, а це 1305 грн.. Тобто цією сумою не могло бути накладено обмеження на все майно родини, як стверджує позивач. Представник вказує на те, що доводи позивача, що направлення постанови для примусового виконання призвело до завдання йому моральної шкоди ґрунтуються на припущеннях, зважаючи на недоведеність складових елементів цивільного правопорушення, що відповідно до статей 12, 80 ЦПК України є процесуальним обов`язком. Позивачем не доведено наявності шкоди, так і причинного зв`язку між ними. Посилання позивача, зокрема, на негативні емоції, моральні страждання, душевні переживання не підтвердженні жодними належними допустимими доказами, тобто відсутні докази як наведених погіршень, змін та страждань, так і причинного зв`язку.

Ухвалою суду від 05.07.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

19.07.2024 представником відповідача подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 24.07.2024 вказане клопотання задоволено.

Ухвалою суду від 01.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 та посвідчення серії НОМЕР_3 слідує, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи довічно та має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 824766 від 30 листопада 2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді у розмірі 510 грн.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області задоволено частково. Постанову серії БАД № 824766 від 30 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.5 ст. 121 КУпАП скасовано, а матеріали справи надіслати на новий розгляд до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. В решті позову відмовлено.

23 січня 2024 року за вихідним № 643/115/6/02 заступником начальника відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області до Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі надіслано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 824766 від 30 листопада 2023 року для примусового виконання у порядку ст. 308 КУпАП для стягнення із ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020 грн.

Постановою старшого державного виконавця Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області відкрито виконавче провадження з виконання постанови БАД № 824766 виданої 30 листопада 2023 року про стягнення із ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 1020 грн. та надіслано ОСОБА_1 виклик про явку до виконавця 05.03.2024, що стверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2024 та викликом державного виконавця від 28.02.2024.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.05.2024, виконавче провадження з примусового виконання постанови БАД № 824766 виданої 30 листопада 2023 року про стягнення із ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 1020 грн. закінчено. У постанові вказано, що залишок нестягненої суми за виконавчим документом 1020 грн; сума стягнутого виконавчого збору /сума стягненої винагороди приватного виконавця 102 грн.

Із клопотання ОСОБА_1 від 05.03.2024 та повідомлення в.о. начальника Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області за № 11699 від 03.04.2024 слідує, що на виконанні у відділі в провадженні старшого державного виконавця Кулини Г.І. знаходиться постанова Тернопільського районного управління поліції № БАД 824766 від 30.11.2023 про стягнення з ОСОБА_1 штраф на користь держави 1020 грн. 27.02.2024 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 74285034. Долучене до матеріалів виконавчого провадження копія рішення Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/3473/23 від 19.01.2024 про скасування постанови серії БАД №824766 від 30.11.2023 не містить інформації про набрання ним законної сили. Також, станом на 02.04.2024 згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень не має інформації про набрання законної сили даного рішення суду, у зв`язку із чим закінчити виконавче провадження, згідно п.5 ч. 1 ст. 39 Закону України „Про виконавче провадження не має підстав. Після надходження відомостей про набрання законної сили вище зазначеного рішення суду державним виконавцем буде прийняте рішення щодо закінчення виконавчого провадження згідно п.5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформації Кременецької окружної прокуратури від 22.03.2024 за № 51-64-175-24, Кременецькою окружною прокуратурою повідомлено ОСОБА_1 про те, що його заяву про вчинення кримінального правопорушення заступником начальника ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Сергієм Вишовським за попередньою змовою з працівником поліції ОСОБА_5 , розглянуто. 21.03.2024 Кременецькою окружною прокуратурою за заявою ОСОБА_1 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №0000015, яке направлено у Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Тернопіль) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, для проведення досудового розслідування.

Постановою про арешт майна боржника від 27.02.2024, що винесена у виконавчому провадженні № 74285034, старшим державним виконавцем Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області накладено арешт майна боржника ( ОСОБА_1 ) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1305 грн.

Станом на 21.01.2022 року вартість належного ОСОБА_1 майна становить 338 377 грн. 50 коп., що стверджується висновками про вартість об`єкта дослідження

Із повідомлення Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області за № 24021 від 16.07.2024 слідує, що відповідно до інформації, яка міститься в автоматичній системі виконавчого провадження на виконанні у відділі в провадженні головного державного виконавця Кулини Г.І. знаходиться постанова Тернопільського районного управління поліції № БАД 824766 від 30.11.2023 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 1020 грн. 27.02.2024, керуючись статтями 3,4,24,25,26,27 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі-Закон) державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 74285034). 27.02.2024 керуючись ст. 42 Закону та відповідно до п. 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 183 грн. 27.02.2024 керуючись ст. 3, 27, 40 Закону винесена постанова про стягнення виконавчого збору в розмірі 102 грн. 27.02.2024 керуючись ст. 56 Закону винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1305 грн., про що зазначено в постанові. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року у справі № 601/3473/23 скасовано постанову, яка підлягала до виконання. 29.05.2024 боржником надано копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду № 601/3473/23 від 26.03.2024, якою залишено рішення Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/3473/23 від 19.01.2024 без змін. 29.05.2024 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п.5 ч.1 ст.39,40 Закону (скасовано рішення, яке підлягало виконанню), а також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, про що зазначено у постанові. У виконавчому провадженні № 74285034 арешт на кошти боржника на банківських рахунках не накладався та жодних коштів з боржника не стягнуто.

Згідно зі статями, 55, 56 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень..

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п. 3 ст. 288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Статею 289 КУпАП визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 299 КУпАП при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частиною першою статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до загальних умов цивільно-правової відповідальності необхідною умовою для відшкодування шкоди державою є неправомірні дії державного органу, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, які повинен довести позивач.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Аналогічний висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року скасовано постанову серії БАД № 824766 від 30 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.5 ст. 121 КУпАП. Незважаючи на обізнаність відповідача про розгляд Кременецьким районним судом Тернопільської області адміністративного позову ОСОБА_1 щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 824766 від 30 листопада 2023 року та задоволення вимог ОСОБА_1 , відповідачем 23.01.2024 направлено вищевказану постанову для примусового виконання про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 1020 грн. Відповідно, державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 74285034). 27.02.2024 державним виконавцем винесена постанови про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 102 грн. та про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1305 грн.

Тому, суд вважає, що незаконними діями уповноваженої особи Головного управління Національної поліції в Тернопільській області позивачу спричинена матеріальна шкода в розмірі 102 грн. ( сплата позивачем виконавчого збору) та моральна шкода, яка полягає у порушенні його нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, погіршення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми.

За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково та стягнути із Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 102 гривні та 2 000 гривень моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Із врахуванням наведеного суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь позивача понесенні останнім судові витрати по справі, які згідно поданих позивачем квитанцій становить 120 грн. Судові витрати щодо стягнення судового збору віднести на рахунок держави.

До позовної заяви позивачем долучено клопотання про постановлення окремої ухвали суду щодо усунення причини та умов, що сприяли порушенню закону з боку ГУНП в Тернопільській області в частині недопущення в діяльності відповідача звернення до примусового виконання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які скоїли адміністративне правопорушення у разі, коли такі постанови оскаржені у встановленому законом порядку та строки і не набули законної сили та під час постановлення окремої ухвали вирішити питання ініціювання дисциплінарної відповідальності працівників відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області - С.Вишовського та А.Кича через грубі порушення ст.ст. 245, 246, 287, 289, 291, 292, 299, 303, 305, 307 КУпАП, Закону України «Про національну поліцію» та Присяги працівника поліції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

Згідно ч. 5 ст. 262 ЦПК України, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 262 ЦПК України не встановлено процесуального обов`язку суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали.

Позивачем на переконання суду, не наведено жодних підстав, аргументів та обгрунтування для постановлення окремої ухвали.

Судом не встановлено достатніх даних для висновку про наявність порушень законодавства, які містять ознаки правопорушення.

Таким чином, законних підстав для постановлення окремої ухвали судом не вбачається, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 16, 23 ЦК України, ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, ст.ст. 19, 42, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 263, 262, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 102 (сто дві) гривні, моральну (немайнову) шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень та 120 (сто двадцять) гривень понесених судових витрат по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, буд.11 м. Тернопіль Тернопільської області, .

Повне судове рішення складено 06.09.2024.

Головуючий: