Справа № 509/3303/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідополь, Одеської області позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова група «Альфа Гарант», ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

учасники цивільного провадження:

позивачка ОСОБА_1 , відповідач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова група «Альфа Гарант» (далі по тексту Страхова компанія) відповідач ОСОБА_2 , суд -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2023 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернулася позивачка з вищевказаним позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення судових витрат. Місце вчинення ДТП перебувало на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

Позиція сторін

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 01 жовтня 2020 року в 08.15 годин, відповідач ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 керуючи транспортним засобом марки «Ниссан» д.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Ниссан» д.н. НОМЕР_2 , який в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Киа» д.н. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п.13.1 ПДР. Вину у порушенні правил дорожнього руху встановлено судовим рішенням, транспортний засіб, яким керував відповідач не був застрахований, в добровільному порядку відповідач матеріальну шкоду не відшкодував, а тому позивачка просить стягнути з відповідача страхової компанії матеріальну шкоду в розмірі 43 809.23 грн., та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки франшизу в розмірі 2600 грн. та судові витрати пропорційно заявлених позовних вимог (а.с.2).

Рух справи

15 червня 2023 року відповідно до протоколу про авторозподіл на розгляд цивільної справи був визначений суддя Кириченко П.Л.

20 червня 2023 року Овідіопольським райсудом Одеської області після виявлення недоліків у позові, розгляд цивільного позову був залишений без руху.

18 липня 2023 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження.

Позивач в ході судового розгляду направив відповідно до ст.211 ЦПК України лист з якого вбачається, що на позові наполягає просить справу розглянути в їх відсутності на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідач страхова компанія, копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, до суду направила відзив в порядку ст.178 ЦПК України, з якого вбачається, що позов не визнає просить відмовити в його задоволенні в зв`язку з його необґрунтованості.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, до суду відзив в порядку ст.178 ЦПК України не направив.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини, які встановлені судом

01 жовтня 2020 року в 08.15 годин, відповідач ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 керуючи транспортним засобом марки «Ниссан» д.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Ниссан» д.н. НОМЕР_2 , який в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Киа» д.н. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п.13.1 ПДР.

Власником транспортного засобу марки «Ніссан», д.н. НОМЕР_2 є позивачка ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Ниссан» д.н. НОМЕР_1 відповідно до ПДР, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована у Страхової компанії згідно Поліса № АО 2811182.

Позивачка отримала страхове відшкодування в розмірі 46 492.77 грн.

04 грудня 2020 року Херсонським міським судом Херсонської області було постановлено процесуальне рішення відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на відповідача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова суду першої інстанції є чинною.

Вина відповідача ОСОБА_2 у причинені матеріальної шкоди позивачу відповідно до ст.82 ЦПК України доведена.

Між сторонами виник спір, щодо розрахунку вартості матеріальної шкоди.

Під час розгляду справи з боку сторін були надані дослідження щодо вартості матеріальної шкоди з боку позивачки Звіт № 0510/20 від 05.10.2020 року, з боку відповідача страхової компанії, Звіт (Висновок) № 120-1/20 від 07.12.2020 р., експертного автотоварознавчого дослідження та Звіт (Висновок) №120-2/20 від 08.12.2020 р., експертного автотоварознавчого дослідження.

На час розгляду справи транспортний засіб марки «Ниссан» д./н. НОМЕР_2 не перебуває в користуванні позивачки.

Відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власних наземних транспортних засобів» №1961-IV (далі по тексту Закон України) вбачається, що потерпілий має право на самостійне обрання експерта або юридичних осіб, у штаті яких є експерти для визначення розміру шкоди лише у тому випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений пунктом 34.2 статті 34 Закону України строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страхова компанія направила свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Тобто, страховою компанією було здійснено огляд пошкодженого автомобіля та складено протокол огляду транспортного засобу. При цьому позивачка була присутня при огляді спеціалістом та погодилась з переліком пошкоджень, підписавши протокол огляду. Заперечення від позивачки щодо зазначеного розміру страхового відшкодування до страховика не надходили.

Звіт (Висновок) № 120-1/20 від 07.12.2020 р., експертного автотоварознавчого дослідження та Звіт (Висновок) №120-2/20 від 08.12.2020 р., експертного автотоварознавчого дослідження, який наданий з боку страхової компанії, відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, а тому вищезазначений звіт відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є якісним та професійним. Оскільки рецензування Звіту не проводилося, то позивачка не довела недопустимість чи неналежність Звіту, зробленого на замовлення страхової компанії. Позивачкою не надано доказів, які б слугували підставою для його відхилення.

Отже, отримані за результатами оцінки Звіту, на які позивачка посилається як на доказ розміру нанесеного її збитку, не може бути прийнято до уваги як належні, оскільки обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу, покладено саме на страховика цивільно - правової відповідальності власника наземного ТЗ, а не на будь - яку іншу установу, організацію чи фізичну особу - підприємця, окрім того зазначені звіти виготовлено за власної ініціативи позивачки. Натомість матеріалами справи підтверджено, що огляд транспортного засобу позивачки було здійснено представником страхової компанії.

Крім того, позивачка рахує вартість матеріальної шкоди з урахуванням ПДВ, однак, з цим неможливо погодитися, оскільки витрати на відшкодування матеріальної шкоди здійснювались на особистий рахунок позивачки. До того ж, позивачка не врахувала розмір франшизи, який не виплачує страхова компанія і повинна була відрахована із розміру матеріальної шкоди.

Таким чином суд встановив, що розмір завданої позивачці шкоди був оцінений страховою компанією та позивачці виплачене страхове відшкодування на підставі ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачка не спростувала визначене страховиком зазначеного розміру, а отже не довела, що розмір страхового відшкодування страховою компанією визначений неправильно. Дана позиція викладена у рішенні Верховного суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.10.2018р. у справі № 357/5725/16-ц.

З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що позивачка належним чином не обґрунтувала свої позовні вимоги та не надала належні та допустимі докази, щодо предмету доказування, а тому відповідно до ст.ст.13,263 ЦПК України в задоволені позову необхідно відмовити.

Судові витрати

При подані позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 1073.60 грн. (а.с.1), суд прийшов до висновку, що позов є не обґрунтований, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-13,77-80,141,258,259,263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова група «Альфа Гарант», ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.