Справа № 630/593/24
Провадження № 2/630/280/24
11 вересня 2024 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.
за участі секретаря Нерубацької А.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача (дистанційно) Голяніщева Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 630/593/24 (провадження № 2/630/280/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 23 січня 2024 року в розмірі 285000,00 грн. та судових витрат,
В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що 23 січня 2024 року на підставі нотаріально посвідченого договору позики відповідач ОСОБА_2 отримав від нього в борг 285000,00 грн., які зобов`язався повернути в строк до 01 травня 2024 року. Але відповідач своїх зобов`язань не виконав та у визначену дату суму боргу не повернув. Також позивач вказав, що на час звернення до суду з даним позовом відповідач борг так і не повернув.
Ухвалою від 10 липня 2024 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу був встановлений строк у 15 днів для подання відзиву.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.
Копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви і доданих до неї документів були направлені відповідачу ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт на ім`я ОСОБА_2 повернуто без вручення з відміткою від 26 липня 2024 року про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб були вручені вказані вище документи. Протягом встановленого судом строку відповідачем відзив не поданий.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 був викликаний шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судових повісток за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я ОСОБА_2 повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі. Суд, зі згоди позивача та його представника, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
У вступному слові позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги та на їх обґрунтування посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково позивач ОСОБА_1 пояснив, що в квітні 2024 року телефонував відповідачу ОСОБА_2 , аби нагадати про наближення строку повернення позики, і той запевнив, що вчасно її поверне. Але після 01 травня 2024 року ОСОБА_2 не відповідає на його виклики, і позичені гроші він й досі не повернув.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як вбачається із матеріалів справи, 23 січня 2024 року між ОСОБА_1 та особисто ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав у позику відповідачеві грошову суму у розмірі 285000,00 грн., яку ОСОБА_2 зобов`язався повернути готівкою в строк до 01 травня 2024 року. Такий договір був посвідчений 23 січня 2024 року приватний нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Парфенковою І.В. та зареєстрований у реєстрі за № 62.
Крім того, позичальник ОСОБА_2 додатково видав позикодавцю ОСОБА_1 власноручно складену розписку від 23 січня 2024 року про отримання грошових коштів в сумі 285000,00 грн. Оригінал цієї розписки наразі перебуває у позивача та був пред`явлений для огляду під час судового розгляду разом з оригіналом договору позики.
За таких умов, сторони визначили зобов`язання, яке підлягає виконанню, та строк його виконання не пізніше 01 травня 2024 року.
У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка є обов`язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
До теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 не повернув позивачу ОСОБА_1 борг за договором позики і від повернення відмовляється.
Оскільки до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 не повернув позивачу борг, та оригінал розписки знаходиться у позивача, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 285000,00 грн. підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 533, 625, 1046, 1047-1049 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265, 279, 280, 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О. О. Малихін