Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1107/24
Провадження № 2/935/609/24
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Василенка Р.О., із секретарем Криворучко Я.В., за участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Горлова Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю ,-

Встановив:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона зареєстрована і проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Вказана квартира була надана у 1978 році у користування бабусі позивача ОСОБА_3 згідно ордеру № 13 від 16 лютого 1978 року. В подальшому ОСОБА_3 отримала вказану квартиру у одноосібну (як вона помилково вважала) , згідно розпорядження органу приватизації № 306 від 19.07.1993 року. На ім`я ОСОБА_3 також було виготовлено технічний паспорт на квартиру. Проте, як виявилось з часом (зокрема у 2019 році) право власності ОСОБА_3 на дану квартиру належало лише у 1/2 частці, тоді як інша 1/2 частина була, під час приватизації, передана у власність відповідачу ОСОБА_2 , який є особою яка тимчасово проживала в квартирі у 1993 році за проханням сина ОСОБА_3 ОСОБА_4 на підставі договору піднайму жилого приміщення від 25 березня 1993 року та був зареєстрований з 26.03.1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла і спадщину прийняла позивач на підставі заповіту, як єдиний спадкоємець.

Свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 було видане на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

У виниклих правовідносинах може бути застосовано ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Позивач заявляє про давність володіння спірним майном згідно ч.2 ст. 344 ЦК України за змістом якої, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Таким чином, виходячи з викладеного позивач посилається на те, що спадкодавець ОСОБА_3 відкрито, безперервно та фактично володіла 1/2 часткою відповідача на спірну квартиру, що успадковано позивачем і відповідно просить позовні вимоги задовольнити.

В судовому засідання позивач та її представник підтримали позовні вимоги обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві доводами, просять позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надходило, а тому суд розглянув справу без участі останнього.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані по справі докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

Так, відповідно до ордеру № 13 від 16.02.1978 року останній виданий ОСОБА_3 на право зайняття квартири АДРЕСА_2 та членам її сім`ї - син ОСОБА_4 .

Згідно договору піднайому жилого приміщення від 25.03.1993 року квартира АДРЕСА_1 була здана в піднайом ОСОБА_2 строком на 3 роки.

У відповідності до ч.1 ст. 97 ЖК України після закінчення строку договору піднайму піднаймач не вправі вимагати відновлення договору і на вимогу наймача зобов`язаний звільнити займане приміщення.

Згідно ч.1 ст. 99 ЖК України піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Згідно п.1, 4 ПОЛОЖЕННЯ про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396, останнє визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.

Згідно заяви ОСОБА_3 , остання зверталась до органу приватизації щодо передачі їй у власність спірної квартири як одноосібному власнику, однак згідно розпорядження органу приватизації від 19.07.1993 року спірна квартира передана ОСОБА_3 у спільну власність. У вказаних документах відсутні будь які інші члени сім`ї які приймали участь в приватизації, а згідно вищевказаного Положення участь в приватизації приймають наймачі та члени їх сім`ї які постійно мешкають в житлі, а тимчасові піднаймачі (яким в даному випадку був відповідач ОСОБА_2 ) не мають таких прав та крім того вказаний у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30 липня 1993 року ОСОБА_2 не був членом сім`ї ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 29.06.2023 року спадкоємцем ОСОБА_3 є її онука ОСОБА_5 на підставі заповіту.

Право власності на спірну квартиру зареєстроване лише за позивачем в 1/2 частці, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав від 22.03.2024 року.

Таким чином, виходячи з викладено, суд вважає, що в даному випадку можливо застосувати положення ст. 344 ЦК України, згідно якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Вказаний у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30 липня 1993 року ОСОБА_2 не був на час приватизації наймачем спірної квартири та не був членом сім`ї ОСОБА_3

Позивач, з врахуванням часу володіння спадкодавцем, добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти спірною квартирою більш як 10 років, а тому позові вимоги підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 4,10,12,13, 258,259263,264,265-268 ЦПК України, на підставі ст. 344 ЦК України суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , , остання відома адреса АДРЕСА_3 .

Повне рішення складене 15.08.2024року.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО