Справа № 405/1933/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення з матері аліментів, призначених за рішенням суду та про стягнення аліментів з батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить звільнити ОСОБА_3 її від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначених за рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 06.06.2018 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі даного позову до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого продовжувати стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позов мотивує тим, що вона та відповідач перебували у шлюбі з 22.08.2008 року. В шлюбі у них народилися троє дітей, а сааме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07.12.2016 року. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з відповідачем, який у 2017 року звернувся до Ленінського районного суду міста Кіровограда з позовом про стягнення з неї аліментів на утримання дітей. Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 06.06.2018 року у справі № 405/6619/17 його позовні вимоги задоволено повністю та постановлено стягувати з неї аліменти на утримання трьох їх спільних дітей.

Про розгляд даної справи та ухвалене у ній рішення вона не знала, оскільки перебувала за кордоном, однак незважаючи на це як мати дітей брала фінансову участь в їх утриманні шляхом регулярного надсилання на ім`я відповідача грошових переказів з Іспанії. Про існування рішення суду про стягнення з неї аліментів дізналася від відповідача випадково лише навесні 2023 року, після чого через представника отримала у травні 2023 року в суді копію цього рішення. Наскільки їй відомо, відповідач з метою стягнення аліментів в примусовому порядку до органів Державної виконавчої служби не звертався.

Діти проживали разом з відповідачем у м. Кропивницький до серпня 2018 року, коли вони 09.08.2018 року за згодою обох батьків переїхали проживати разом з нею до Іспанії. З метою виїзду за кордон на ім`я кожного з дітей було виготовлено відповідні паспорти для виїзду за кордон. У відповідних розділах кожного з цих паспортів наявні відмітки про їх прибуття до Іспанії саме 09.08.2018 року. Переїзд дітей відбувався на підставі наданої нею на ім`я відповідача нотаріально посвідченої згоди та дозволу від 13.07.2018 року. Згідно отриманої нею Колективної довідки про історію реєстрації місця проживання, копія якої додається із засвідченим перекладом на українську мову з іспанської, усі троє дітей проживають з нею у м. Марбелья з 14.09.2018 року по теперішній час. З моменту переїзду до Іспанії у 2018 році діти знаходяться на повному її утриманні, відповідач жодної матеріальної допомоги в утриманні дітей не надає, а тому посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 22.03.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов.

В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що з 22.08.2008 року до 07.12.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.12.2016 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначає позивач, діти проживали з відповідачем до серпня 2018 року, а у 2017 році відповідач звернувся до Ленінського районного суду міста Кіровограда з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення донькою ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , потім продовжувати стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей сина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого продовжувати стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 06.06.2018 року у справі № 405/6619/17 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю та постановлено стягувати з позивача аліменти на утримання трьох їх спільних дітей.

Докази звернення відповідача до органів виконавчої служби з приводу стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суду не надано.

Також встановлено, що 09.08.2018 року за згодою обох батьків діти переїхали проживати разом з позивачем до Іспанії. З метою виїзду за кордон на ім`я кожного з дітей було виготовлено відповідні паспорти для виїзду за кордон. У відповідних розділах кожного з цих паспортів наявні відмітки про їх прибуття до Іспанії саме 09.08.2018 року. Переїзд дітей відбувався на підставі наданої позивачем ОСОБА_1 на ім`я відповідача ОСОБА_2 нотаріально посвідченої згоди та дозволу від 13.07.2018 року. Згідно отриманої позивачем ОСОБА_1 . Колективної довідки про історію реєстрації місця проживання, копія якої додається із засвідченим перекладом на українську мову з іспанської, усі троє дітей проживають з нею у м. Марбелья з 14.09.2018 року по теперішній час (а.с. 17-28).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Таким чином, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року і набула чинності для України 27.09.1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідно- шення, а також його анулювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 4 ст. 273 ЦПК України визначено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Враховуючи те, що діти позивача та відповідача на даний час припинили проживати з батьком і почали проживати з матір`ю та перебувають на її утриманні, підстави для сплати нею аліментів на користь батька відсутні. Натомість наявні підстави для стягнення аліментів на утримання дітей вже з батька.

Позивач працює і має дохід, однак його недостатньо для належного утримання дітей. Відповідач від надання позивачу фінансової допомоги на утримання дітей з моменту їх переїзду в Іспанію ухиляється, хоча і є працездатним, інших осіб на утримані не має, аліменти нікому не сплачує, утримань за виконавчими документами з відповідача не здійснюється.

Оскільки відповідач добровільно надавати позивачу допомогу в утримання дітей не бажає, суд приходить до висновку про стягнення з нього аліментів на користь позивача. Зважаючи на те, що на даний час старша донька сторін вже є повнолітньою, наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання двох менших дітей, а саме сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розмір аліментів позивач вважає за необхідне встановити у частці від доходів відповідача, а саме у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, в даній категорії справ позивач звільнена від сплати судового збору, а тому стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення з матері аліментів, призначених за рішенням суду та про стягнення аліментів з батька задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначених за рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 06.06.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 21.03.2024 року до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого продовжувати стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , перебуває: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко