Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3272/24
Провадження №: 2/332/1894/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Завіновської А.П., при секретарі судового засідання Паніній Л.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, в судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

03.06.2024 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначало наступне.

01.12.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 , укладено договір про надання кредиту (споживчий кредит) № 481974-КС-001. Договір укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

На підставі кредитного договору відповідачу надано кошти у сумі 20 000 грн., зі сплатою 1,14874498 % в день за користування кредитом, строком на 24 тижні, тобто до 17.05.2024 року.

Відповідач користувався кредитними коштами але своєчасно та в повному обсязі не вносив щомісячні платежі на погашення кредиту, внаслідок чого станом на 26.05.2024 р. утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 23 718, 14 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 9 641, 55 грн., суми прострочених платежів по процентах 14 076, 59 грн.

З огляду на вказане, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» просило стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 23 718, 14 грн. та витрати з оплати судового збору в сумі 2 422, 40 грн.

Ухвалою судді від 07 червня 2024 року відкрито провадження у справі і її призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11 год. 30 хв. 24.06.2024 р., яке в подальшому відкладено на 14 год. 00 хв. 10.07.2024 р. та 10 год. 30 хв. 26 липня 2024 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, додатково зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи та надавши оцінку доказам наявним у ній, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Водночас виходячи зі змісту ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2ст. 639 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (Закон України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

01.12.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 481974-КС-001. Договір укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 20 000 грн., строком на 24 тижні - до 17.05.2024, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,14874498 % в день (фіксована ставка) та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами надання споживчих кредитів.

Згідно з п. 3.2 розділу 3 Договору, сторони визначили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів (а.с. 21-38).

Позивач перерахував відповідачу кредитні кошти в розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою про перерахування цих коштів на банківську картку ОСОБА_1 , тобто позивач свої зобов`язання за Договором виконав (а.с. 53).

Відповідач користувався кредитними коштами, водночас своєчасно і в повній мірі не здійснював погашення за вказаним кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 26.05.2024 р. становить: 23 718, 14 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 9 641, 55 грн., суми прострочених платежів по процентах 14 076, 59 грн. (а.с. 39-42).

Вказана заборгованість відповідачем добровільно на час розгляду справи в суді не погашена.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» слід задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас виходячи з положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем ОСОБА_1 позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог щодо нього, з останнього підлягає стягненню на користь позивача 50 % від половини судового збору сплаченого при зверненні з позовом до суду, а саме у розмірі 1 211, 20 грн., а інші 50 % судового збору від половини судового збору сплаченого при зверненні з позовом до суду в розмірі 1 211, 20 грн., повертаються позивачеві з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 207, 526, 527, 610, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 141, 142, 200, 206, 211, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором про надання кредиту № 481974-КС-001 від 01.12.2023 у розмірі 23 718, 14 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 9 641, 55 грн., суми прострочених платежів по процентах 14 076, 59 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 50 відсотків судового збору, сплаченого на рахунок UA 0008510, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач: ГУК у Зап.обл./м.Зап. Заводс./22030101, , при поданні даного позову, згідно платіжної інструкції № 3497 від 29 травня 2024 року, про сплату судового збору на суму 2 422, 40 гривень, у розмірі 1 211, 20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 .

Суддя: А.П. Завіновська