Справа № 202/1356/24
Провадження № 4-с/202/31/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Доценко С.І., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодатському районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд.108), зацікавлена особа ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, який є стороною (боржником) в виконавчому провадженні № 34617537 по виконанню виконавчого листа №2-0417 від 01.10.2012 року виданого Індустріальним районним судом Дніпропетровської області про стягнення з боржника аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_2 в розмірі 500 гривень щомісяця , звернувся до суду із зазначеною скаргою , оскаржуючи постанову про арешт коштів боржника від 16 січня 2024 року, винесену державним виконавцем Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокадацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) .

Заявник стверджує що про постанову державного виконавця йому стало відомо з державного реєстру « Дія» 17.01.2024 року , а тому 10-денний строк для звернення зі скаргою не пропущений.

Заявник вважає постанову незаконною з тих підстав, що державний виконавць при винесенні постанови не врахував важливі обставини справи. Так, підставою накладення арешту на кошти боржника зазначено невиконання боржником вимог виконавчого документу, з чим заявник не погоджується. Він не має заборгованості за аліментами. Заборгованість, яка утворилась в 2018 році із-за того, що він перераховував кошти на адресу стягувача через відділення «Укрпошта» , а всі кошти в сумі 24515 грн. повернулись 14.06.2018 року без вручення у зв`язку з неотриманням стягувачем. Він звертався 14.06.2018 року до ВДВС про отримання реквізитів стягувача для перерахування аліментів, і йому було рекомендовано сплачувати аліменти на депозитний банківський рахунок, тому що стягував не надала свої оновлені реквізити. 03.05.2018 року боржник сплатив весь розмір заборгованості на зазначений виконавцем рахунок. Фіскальний чек було передано державному виконавцю, та постановою від 04.05.2018 визнано відсутність заборгованості. В подальшому , при зміні державного виконавця в цьому виконавчому провадженні, знову йому виславлялась заборгованість яка виникла на 04.05.2018 , яка була погашена ним в повному обсязі. До теперішнього часу на його вимогу виконавча служба не надала йому оновлені реквізити стягувача і він сплачує аліменти на депозитний рахунок виконавчої служби. Заборгованості не має. Тому просив скасувати зазначену постанову державного виконавця та стягнути з ВДВС понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень.

Заявник, його представник, представник ВДВС та стягувач в судове засідання не з`явились хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду.

Від заявника та його представника є заява про розгляд у їх відсутність.

Представником Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокадацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса)подано відзив на скаргу, в якій просив відмовити в задоволенні скарги, тому що виконавчий лист по виконанню судового рішення про стягнення з заявника ( боржника) аліментів на утримання дитини до її повноліття на користь ОСОБА_2 було пред`явлене до виконання і має виконуватись належним чином до досягнення дитиною повноліття не зважаючи на те, що стягувач не оновив реквізити для зарахування виплат. При вивченні виконавчого провадження була встановлено неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за виконавчими документами, а тому державним виконавцем було прийняте рішення про накладення арешту на майно боржника з метою забезпечення виконання ним зобов`язання. Оскаржувана постанова від 16.01.2024 року є законною та обґрунтованою. Що стосується витрат на правничу допомогу, то вважає їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши заяви по суті скарги, надані сторонами докази, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що заявник є боржником у виконавчому провадженні № 34617537 по виконанню виконавчого листа №2-0417 від 01.10.2012 року виданого Індустріальним районним судом Дніпропетровської області про стягнення з боржника аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_2 в розмірі 500 гривень щомісяця до повноліття дитини.

Зазначене виконавче провадження перебуває на виконанні старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокадацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеси) Авраменко К.І.

16.01.2024 року старшим державним виконавцем у цьому виконавчому провадженні ОСОБА_3 на підставі ст.18,48,56 Закону України « Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у зв`язку із невиконанням вимоги виконавчого документу у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору /основної винагороди приватного виконавця ,витрат виконавчого провадження ,штрафів яка становить 26072,60 грн.

Судом проаналізовано Інформаційну довідку з автоматизованої системи виконавчого провадження та лист №50986 від 15.02.2024 року начальника відділу Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокадацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) на ім`я ОСОБА_4 на його звернення про надання реквізитів для сплати аліментів та наявність заборгованості .

Ознайомившись з наданими сторонами доказами та заявами по суті справи, судом встановлено, що особливість зазначеного виконавчого провадження полягає в тому , що стягувач, звернувши виконавчий документ до виконання, змінила місце проживання, у зв`язку з чим, кошти, що направлялись боржником на виконання зобов`язання за судовим рішенням повертались боржнику із-за чого в 2018 році виникла заборгованість в сумі 24515 грн. На вимогу державного виконавця надати свої оновлені реквізити стягувач не повідомила ВДВС про зміну місця проживання та не надала реквізити свого банківського рахунку. Боржник сплачував аліменти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби на підставі ч.7 ст.47 Закону України « Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що 03.05.2018 року боржник сплатив весь розмір заборгованості на зазначений виконавцем рахунок. Фіскальний чек було передано державному виконавцю, та постановою державного виконавця від 04.05.2018 визнано відсутність заборгованості та скасовано всі обмеження.

При цьому, 20.01.2019 року постановою державного виконавця цього ж органу накладався штраф на боржника у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів в сумі 26515,13грн., яка виникла на 01.09.2018 року що становить суму заборгованості за 3 роки, що , враховуючи обов`язкові суми до сплати аліментів , відповідно до виконавчого листа ( 500 грн. на місяць) ,та відсутність заборгованості по аліментам на 04.05.2018 року, суд не може вважати обґрунтованою.

Сплачені боржником кошти на відповідний рахунок органу виконавчої служби , на підставі ч.7 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» в сумі 54219,63 грн. не були витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування і відповідно до платіжних доручень №14922 від 05.11.2021 року та № 17528 від 23.12.2021 року були перераховані в Державний бюджет України.

На час надання відповіді начальником ВДВС ( 15.02.2024 року) на депозитному рахунку ВДВС перебуває сума аліментів в розмірі 23820,50 грн сплачених боржником за зазначеним виконавчим документом, що свідчить про відсутність заборгованості за аліментами у боржника.

Виходячи із положень ст.56 Закону України « Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до ст. 68 Закону України « Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. п.6,7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов. Постанова як окремий документ має містити серед іншого мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову .

Із оскаржуваної постанови, інформаційної довідки виконавчого провадження № 34617537 відзиву ВДВС на скаргу, не обґрунтовано підстави для арешту коштів боржника, а саме які вимоги виконавчого документу не виконуються боржником та із чого складається сума стягнення 26072.70 гривень, яким чином на який час вона утворилась, при тому що на момент винесення постанови заборгованість за аліментами відсутня.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При таких обставинах, суд вважає що постанова державного виконавця є невмотивованою . Із її тексту не можливо встановити мотиви, з яких виконавець прийняв відповідне рішення та дійшов певних висновків про не виконання боржником своїх зобов`язань за виконавчим документом .

Державним виконавцем в ході судового розгляду не спростовані доводи заявника ( боржника) про відсутність заборгованості за аліментами та не доведені підстави для накладення арешту на кошти боржника, а тому суд вважає скаргу обґрунтованою , а тому оскаржувана постанова про арешт коштів боржника від 16.01.2024 року є неправомірною та підлягає скасуванню.

Заявник просить покласти судові витрати на ВДВС. Під час звернення з позовом зазначено орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу 5000 гривень. До справи доданий ордер про надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги , в якому зазначено , що ордер виданий на підставі договору про надання правничої допомоги. Зазначено, що повноваження адвоката Трофімова Д.Ю. договором не обмежені.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо. Виходячи із норм процесуального законодавства такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Але ж до справи не додано договір про надання правничої допомоги, попередній розрахунок судових витрат які заявник поніс або очікує понести у зв`язку із розглядом справи, інші докази, які б підтверджували розмір гонорару адвоката в цій справі, порядок його визначення, обсяг виконаних робіт по справі, тощо.

Таким чином, суд вважає , що заявником не доведено розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, яку заявник поніс , або очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а тому у їх відшкодуванні слід відмовити .

На підставі ст.451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокадацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Авраменко Кароліни Ігорівни від 16 січня 2024 року у виконавчому провадженні № 34617537 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 ( п`ятнадцяти ) днів з з дня вручення учаснику процесу копії ухвали суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали був складений 10.07.2024 року.

Суддя С. І. Доценко