КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/891/24 Головуючий у І інстанції - Комаревцева Л.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/9519/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року

у справі за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

установив:

У січні 2024 року ТОВ «Кредитсервіс» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 02 листопада 2021 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 211102-002, відповідно до умов якого воно надало відповідачу кредит у розмірі 31000 грн.

Вказує, що свої зобов`язання перед відповідачем, відповідно до договору, виконав у повному обсязі.

Разом з тим, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 03 серпня 2023 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 92904,83 грн., яка складається з: 26955,10 грн.- прострочена заборгованість за сумою кредиту, 62468,68 грн.- прострочена заборгованість за процентами, 3481,05 грн.- строкова заборгованість за процентами.

Просило суд, стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 92904,83 грн., яка складається з: 26955,10 грн.- прострочена заборгованість за сумою кредиту, 62468,68 грн.- прострочена заборгованість за процентами, 3481,05 грн.- строкова заборгованість за процентами, а також суму сплаченого судового збору- 2684 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 7000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року зазначений вище позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором від 12 листопада 2021 року за період з 02 листопада 2021 року по 03 серпня 2023 року в розмірі 92904,83 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому позивачем розрахунку, а тому не підлягають задоволенню.

Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором не можуть вважатися належними доказами наявності заборгованості, оскільки з наданих розрахунків не вбачається, як саме нараховувались проценти за користування кредитними коштами.

Зазначає, що кредит надано строком на 12 місяців, а тому з 02 листопада 2022 року припинилось право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом та іншими платежами за цим договором.

Отже, на її думку, сума заявлених відсотків за користування кредитними коштами повинна бути зменшена з 65949,73 грн. до 31620 грн.

Просила суд, скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс» задовольнити частково, стягнути з неї на користь ТОВ «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором від 12 листопада 2021 року за період з 02 листопада 2021 року по 02 листопада 2022 року в розмірі 58575, 10 грн., яка складається з: 26955,10 грн.- прострочена заборгованість за сумою кредиту, 31620 грн.- прострочена заборгованість за процентами, у решті позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що02 листопада 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №211102-002, відповідно до п. 1.1 договору - позивач надає відповідачу кредит у розмірі 31000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит позивачу та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до договору плата за користування кредитом складає 8,5% в місяць від початкової суми кредиту. Крім щомісячних процентів стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту в розмірі 7,5%. Разовий процент стягується із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок відповідача.

За умовами кредитного договору відповідач зобов`язана повернути кредит та здійснити плату за його користування до 02 листопада 2022 року, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань.

У разі, якщо протягом 7 (семи) календарних днів з кінцевої дати повного погашення кредиту, що визначається виходячи з терміну кредитування, кредит не був повністю погашений, нараховується щомісячна плата за користування кредитом у такому ж порядку і розмірі, як і при строковому користуванні кредитом до моменту повного остаточного погашення позичальником кредиту (п. 2.3 кредитного договору).

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі.

Отримання відповідачем кредитних грошових коштів за договором підтверджується платіжним дорученням №2376 від 02 листопада 2021 року про перерахування відповідачу суми кредиту з вирахуванням комісії 7,5% за оформлення.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує та відповідно до розрахунку сума заборгованості перед позивачем становить- 92904,83 грн., з яких: 26955,10 грн.-прострочена заборгованість за сумою кредиту, 62468,68 грн.- прострочена заборгованість за процентами, 3481,05 грн.- строкова заборгованість за процентами.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс», суд першої інстанції виходив з того, що вважав доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та умовах, що визначені кредитним договором №211102-002від 02 листопада 2021 року.

Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 26955,10 грн. та, з врахуванням п. 2.3. кредитного договору, підлягають стягненню на користь позивача проценти.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Підставами позовних вимог ТОВ «Кредитсервіс» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, який було укладено в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему із застосуванням електронного підпису.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач не заперечує наявності договірних відносин з позивачем та заборгованості за наданим кредитом, проте, заперечує щодо розміру відсотків за кредитним договором, які заявлені позивачем до стягнення.

На підтвердження своїх доводів посилається на те, що кредит надано строком на 12 місяців, а тому з 02 листопада 2022 року припинилось право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом та іншими платежами за цим договором.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що не підлягають стягненню проценти нараховані після закінчення строку кредитування, тобто після 02 листопада 2022 року. Право нараховувати проценти після закінчення строку кредитування до повного погашення позичальником кредиту передбачено п. 2.3 кредитного договору від 02 листопада 2021 року.

Відповідач з позовом про оспорювання умов кредитного договору не зверталася, а тому в силу презумпції правомірності правочину п. 2.3 договору є дійсним.

Оскільки договір та його умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба