РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 рокуСправа № 495/7358/23
Номер провадження 2/495/1874/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні 30/200 частками квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення позивача до житлової кімнати літ. «2».

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. ОСОБА_1 позовну заяву мотивована таким: перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_3 , позивач проходив службу в Білгород-Дністровському відділі міліції, де отримав ордер на трикімнатну квартиру, яка згодом була подружжям приватизована; шлюб між позивачем і ОСОБА_3 розірвано у 2015 році. У вказаній квартирі залишилась проживати ОСОБА_3 ; ключі від квартири та правовстановлюючі документи на житло також залишилися у колишньої дружини ОСОБА_3 . Позивач проживає окремо.

04.02.2022 року ОСОБА_3 свою частку квартири подарувала відповідачу ОСОБА_2 .

У зв`язку із тим, що відповідач перешкоджає позивачу користуватись належним йому майном, проживати у квартирі, приховує ключі від квартири, останній звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні належною йому часткою квартири по АДРЕСА_2 .

1.2. Відповідач правом подачі відзиву не скористався.

У судовому засіданні заперечив проти заявленого позову. Пояснив, що у позивача наявне нерухоме майно, де він проживає; заперечив обставини щодо вчинення перешкод позивачу у користуванні належним йому спірним майном часткою у квартирі АДРЕСА_1 . Зазначив, що у цій квартирі проживає його матір ОСОБА_3 , а також особисто відповідач із своєю неповнолітньою дочкою.

2. Рух справи у суді.

Позов подано до суду 18.07.2023.

Ухвалою від 21.07.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 11.10.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд.

За результатами самовідводу 21.12.2023, відводу 02.02.2024, відводу 11.07.2024 попереднього складу суду, із 19.07.2024 вказана справа перебуває у провадженні головуючого судді Волкової Ю.Ф.

Ухвалою від 19.07.2024 справу прийнято до провадження; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; справу призначено до розгляду по суті (повторно спочатку).

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримував, просив задовольнити в повному обсязі; перед початком розгляду справи по суті клопотань щодо питань, які не були вирішені на стадії підготовчого провадження, не заявив.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову; перед початком розгляду справи по суті клопотань щодо питань, які не були вирішені на стадії підготовчого провадження, не заявив.

4. Фактичні обставини справи.

4.1. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 15.12.1979 по 15.07.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі (встановлено судовим рішенням у цивільній справі № 495/6728/15).

4.2. Рішенням Одеського апеляційного суду від 12.05.2016 у справі № 495/6728/15 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в частині вимог про виділення в порядку поділу спільного майна подружжя у власність 1/2 частини жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2 задоволено; виділено у власність ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя 1/2 частину жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Станом на день розгляду цієї справи (№ 495/7358/23), у вказаному будинку проживає позивач ОСОБА_1 (таку обставину сторони визнали; суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання).

Рішенням від 12.05.2016 у справі № 495/6728/15 також встановлено відсутність підстав вважати спільним майном подружжя, що підлягає поділу, квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вказана квартира набута сторонами у власність на підставі безоплатної приватизації вказаної квартири у 2000 році; право власності у рівних частках по 1/3 частини за кожним отримали ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , їх син ОСОБА_2 .

4.3. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.01.2019, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 01.06.2020, постановою Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 495/1350/17, позов ОСОБА_3 задоволено частково; виділено ОСОБА_3 , як першому співвласнику, та ОСОБА_1 , як другому співвласнику, у власність по 1/2 частині житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею по літ. «А» - 63,8 кв. м, вартістю 120 323,50 грн, що складає 49/100 фактичної частки, менше ідеальної частки на 8 032,00 грн в ринкових цінах та загальною площею по літ. «А» 56,5 кв. м, вартістю 126 347,50 грн, що складає 51/100 фактичної частки, більше ідеальної частки на 8 032,00 грн в ринкових цінах, відповідно до другого варіанту висновку експерта судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 14 березня 2018 року № 14/06. Зобов`язано сторони провести перепланування приміщень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 зменшену вартість ідеальної частки, що фактично складає 49/100 у вказаному житловому будинку у розмірі 8 032 грн. Визнано за ОСОБА_3 право власності на частину вказаного житлового будинку, що складає 49/100 фактичної частки.

У межах розгляду справи № 495/1350/17 проведено судову будівельно-технічну експертизу; відповідно до висновку від 14.03.2018 № 14/06 експерт визначив, що виділити співвласнику в натурі 1/3 частку із 20/100 часток домоволодіння квартири АДРЕСА_1 не надається технічно можливим.

4.4. Отже, вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили встановлено, що станом на липень 2021 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 набуто в порядку приватизації. Згідно із Розпорядженням органу приватизації № 7275 від 26.07.2000, Свідоцтвом про право власності на житло від 26.07.2000 року вказана квартира належала на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рівних долях (по 20/300).

4.5. Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 04.02.2022 ОСОБА_4 відчужила свою частку (20/300) квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 .

Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 28.04.2023 підтверджено обставини реєстрації права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 у відповідних частках за позивачем і відповідачем.

4.6. Отже, станом на дату звернення до суду із цим позовом, позивач у спірному об`єкті нерухомого майна володіє часткою 20/300, відповідач є власником частки 40/300 майна. Така спільна часткова власність сторін наявна в межах квартири АДРЕСА_1 .

4.7. У судовому засіданні відповідач не заперечив, не спростував обставини щодо заміни замків у вхідних дверях в квартиру АДРЕСА_1 ; також не заперечив обставину не вручення позивачу ключів від вхідних дверей у квартиру.

5. Мотивувальна частина рішення. Висновки суду

Відповідно до частин першої, четвертої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із статтями 316, 317, 319 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 358 ЦК України визначає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із статтею 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

В межах розгляду цієї справи судом встановлено режим спільної часткової власності у відповідних частках позивача і відповідача квартири АДРЕСА_1 .

У добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо питань з реалізації правомочностей власника позивачем у цій квартирі (вказана обставина стверджується визнанням відповідачем факту ненадання ключів від замінених замків у вхідних дверях квартири).

На переконання суду, уже саме по собі подання позову про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном і вселення та наявність заперечень сторони відповідача, свідчить про наявність таких перешкод та спору між сторонами.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_3 .

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

У даному контексті суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту позивача у цій справі є саме усунення перешкод у користуванні нерухомим майном і вселення у таке нерухоме майно. Водночас, питання про вселення позивача у конкретну житлову кімнату, яке не є предметом даного судового спору, можливе шляхом вирішення питання про встановлення порядку користування нерухомим майном між власниками такого майна.

6. Розподіл судових витрат.

Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати у справі по сплаті судового збору у сумі 1 073 грн 60 коп.

Керуючись статями 4,12-13,76-81,141,257,258,259,263,265,268,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_3 .

Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1073 грн 60 коп. (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 .

Повний текст судового рішення складний 09.09. 2024.

Суддя Ю.Ф. Волкова