Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/994/24
Провадження № 2/945/798/24
РІШЕННЯ

Іменем України

14 серпня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

30 квітня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) в системі «Електронний суд» сформувала до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб і сім`ю, відсутність взаєморозуміння і довіри, почуття любові один до одного, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просив розірвати шлюб та не надавати строку для примирення сторін.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні.

23 липня 2024 року відповідач ОСОБА_2 подав на адресу суду заяву про надання подружжю строку для примирення, у якій просив суд надати шестимісячний строк для примирення з позивачем.

В обґрунтування заяви відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що підстав для розірвання шлюбу, на його думку, немає. Відповідач з початку укладення шлюбу і по теперішній час докладає зусиль щодо збереження шлюбу. Коли між подружжям час від часу виникали дрібні непорозуміння, відповідач завжди намагався врегулювати їх мирним шляхом. Відповідач робить вклад у спільний бюджет та всю свою заробітну плату спільно із позивачем справедливо розраховують і розподіляють на задоволення потреб сім`ї. ОСОБА_2 вказував на те, що у шлюбі з позивачем вони виховують сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначав, що через повномасштабне вторгнення рф до України, дружина з їхнім сином виїхали за кордон і перебувають на даний час там, але він не припиняв спілкування з сім`єю.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, при цьому 14 серпня 2024 року її представник ОСОБА_4 в системі «Електронний суд» сформував заяву, з якої слідує, що позивач підтримує позов у повному обсязі та просить не надавати строку на примирення. Розгляд справи представник позивача просив проводити без їхньої з позивачем участі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, при цьому 13 серпня 2024 року його представник ОСОБА_5 в системі «Електронний суд» сформувала до Миколаївського районного суду Миколаївської області заяву, в якій просить задовольнити клопотання відповідача про надання строку для примирення; розгляд справи представник відповідача просила проводити без їхньої з відповідачем участі.

Суд дослідив матеріали справи та встановив таке:

01 жовтня 2010 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 14).

У подружжя є син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 15).

Через різні погляди на шлюб і сім`ю, відсутність взаєморозуміння, почуття любові один до одного, сторони фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство подружжям не ведеться.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Згідно з положеннями ст. 52 СК України дружина та чоловік мають рівне право на фізичний та духовний розвиток, на здобуття освіти, прояв своїх здібностей, на створення умов для праці та відпочинку.

Статтею 54 СК України встановлено, що дружина, чоловік мають право розподілити між собою обов`язки в сім`ї.

Дружина, чоловік повинні утверджувати повагу до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сім`ї.

Усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї.

Вважається, що дії одного з подружжя стосовно життя сім`ї вчинені за згодою другого з подружжя.

Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері.

Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька.

Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Згідно з положеннями ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання.

Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 травня 2019 року у справі № 442/6319/16-ц (провадження № 61-30728св18).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Вирішуючи позов про розірвання шлюбу, суд бере до уваги, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, спільне господарство подружжям не ведеться.

Також суд ураховує заперечення позивача щодо призначення подружжю строку для примирення.

Положеннями ст. 24 СК України закріплено вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити законодавству України.

За таких обставин заява відповідача ОСОБА_2 про призначення подружжю строку для примирення є такою, що не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними неможливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, та інтересам їхнього сина. За таких обставин, шлюб підлягає розірванню.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп., сплачений позивачем ОСОБА_1 , за Квитанцією про сплату № 3368-5076-5473-0614 від 20 травня 2024 року.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Демуріно, Межевського району, Дніпропетровської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; паспорт серія НОМЕР_4 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Миколаєва, Миколаївської області (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; паспорт серія НОМЕР_6 ), зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 588 від 01 жовтня 2010 року розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Демуріно, Межевського району, Дніпропетрівської області (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; паспорт серія НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Миколаєва, Миколаївської області (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; паспорт серія НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп., сплачений позивачем ОСОБА_1 , за Квитанцією про сплату № 3368-5076-5473-0614 від 20 травня 2024 року.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова