Провадження № 6/161/203/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Лук`янчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

В обґрунтування вимог вказує, що у нього на примусовому виконанні перебуває зведене ВП №74290904 з примусового виконання виконавчого листа №161/11052/20, виданого 12.01.2024 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 127082,55 грн. грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя та виконавчого листа № 161/17562/23, виданого 23.02.2024 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 49112,23 грн., в тому числі: 42187,10 грн. інфляційних нарахувань за період прострочки та 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 6925,13 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн. 27 лютого 2024 року приватним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень та розпочато їх примусове виконання. З метою виконання рішення суду приватним виконавцем було вжито ряд заходів, спрямованих на виявлення майна боржника, на яке відповідно до закону можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, та встановлено, що на підставі свідоцтва житлового фонду виконкому Луцької міської ради, боржнику - ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Співвласником вищезазначеної квартири є ОСОБА_3 , яка є матір`ю боржника, та згідно інформації Державного реєстру актів цивільного стану померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 за її останнім місцем проживання відкрилася спадщина. Спадкова справа щодо майна ОСОБА_3 не заводилась, також у спадковому реєстрі не зареєстровано інформації щодо посвідчення ОСОБА_3 заповіту, а відтак в силу положень ст. 1223 ЦК України спадкування майна останньої відбувається за законом. Боржник є єдиним сином померлої ОСОБА_3 , а відтак є спадкоємцем першої черги.

Оскільки він на час відкриття спадщини постійно проживав із ОСОБА_3 та не подав заяви про відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, однак станом на 05.06.2024 року право власності на успадковану частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрував в установленому законом порядку.

З огляду на наведене, виконавець визначити, що боржнику ОСОБА_1 в цілому належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та вирішити питання про звернення стягнення на 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку боржником ОСОБА_1 не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Приватний виконавець в письмовій заяві підтримав вимоги та просив здійснювати розгляд подання без його участі.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 443 ЦПК України, неявка осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Відповідно до ч. 10,11 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця (без виклику сторін за участю виконавця) .

Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Пироги С.С. перебуває зведене ВП №74290904 з примусового виконання виконавчого листа №161/11052/20, виданого 12.01.2024 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 127082,55 грн. грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя та виконавчого листа № 161/17562/23, виданого 23.02.2024 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 49112,23 грн., в тому числі: 42187,10 грн. інфляційних нарахувань за період прострочки та 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 6925,13 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн. (а.с.5-8)

Приватним виконавцем було винесено постанови про відкриття зазначених виконавчих проваджень та розпочато їх примусове виконання (а.с.9-17).

В ході проведення виконавчих дій, приватним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно співвласником вищезазначеної квартири є ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності № 608-р від 30.01.2004 року, виданого відділом з приватизації житлового фонду виконкому Луцької міської ради (частка у праві спільної власності не визначена) та свідоцтва про право на спадщину № 3-1001, виданого 21.11.2014 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 (1/3 частка).

З огляду на наведене, враховуючи презумпцію рівності часток (1 ст. 357 ЦК) ОСОБА_3 є власником 2/3 частки квартири.

Згідно інформації Державного реєстру актів цивільного стану ОСОБА_3 , яка є матір?ю ОСОБА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Державному реєстрі актів цивільного стану 02.12.2021 року зареєстровано актовий запис про смерть № 8 (а.с. 18-19).

Після смерті ОСОБА_3 , за її останнім місцем проживання відкрилася спадщина.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно витягу зі спадкового реєстру № 77204673 від 04.06.2024 року, сформованого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В., станом на 04.06.2024 року спадкова справа щодо майна ОСОБА_3 не заводилась (а.с.20). Відтак, відомості про наявність заяв про відмову від спадщини відсутні.

Відповідно до витягу зі спадкового реєстру № 77219548 від 05.06.2024 року, сформованого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В. у спадковому реєстрі не зареєстровано інформації щодо посвідчення ОСОБА_3 заповіту, а відтак в силу положень ст. 1223 ЦК України спадкування майна останньої відбувається за законом.

ОСОБА_1 є єдиним сином померлої ОСОБА_3 , а відтак є спадкоємцем першої черги.

Оскільки на час відкриття спадщини ОСОБА_1 постійно проживав із спадкодавцем та не подав заяви про відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, однак станом на дату розгляду подання право власності на успадковану частку квартири ( АДРЕСА_2 , не зареєстрував в установленому законом порядку.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Підставою звернення державного виконавця до суду з даним поданням стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення, відтак, на переконання державного виконавця виникла необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з іншими особами. Таке майно є спільною сумісною власністю боржника та членів його сім`ї, відсутність виділеної частки майна боржника унеможливлює виконавцю вчинити виконавчі дії пов`язані з описом та арештом майна боржника.

Відповідно до ч. 6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні визначений ст. 443 ЦПК України, відповідно до якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.10.2020 у справі №2-24/494-2009 (провадження №12-4гс20) сформулювала правовий висновок, згідно з яким якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У постанові від 22.12.2020 року у справі №643/16464/17 (провадження №61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначити ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Оскільки після смерті матері ОСОБА_1 успадкував ще 2/3 частки квартири, вказане житлове приміщення належить йому на праві власності в цілому (2/3 частки + 1/3 частки). Фактів наявності спору про право по відношенню до розглядуваної квартири судом не встановлено.

Відтак, вимоги виконавця в частині визначення частки боржника підлягають до задоволення.

Щодо звернення стягнення на майно ОСОБА_1 , яке не зареєстроване у встановленому порядку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд зауважує, що у випадку звернення приватного виконавця з поданням про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, останньому потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна, та такими доказами можуть бути: свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомим майном, при цьому, окрім зазначених вище документів приватним виконавцем має бути обов`язково доведено факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Дане обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Судом встановлено, що боржником у добровільному порядку вимоги стягувача повністю не задоволені, приватним виконавцем проведені усі можливі заходи за виконавчим провадженням, у тому числі надіслано інформаційні запити до відповідних установ, згідно з відповідями, на які у боржника відсутнє зареєстроване за ним майно (окрім 1/3 частки на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ). Вказані дії не призвели до задоволення вимог стягувача (наявного майна боржника недостатньо для задоволення вимог стягувача у повному обсязі).

Зважаючи на те, що приватним виконавцем належними та допустимими доказами доведено факт належності боржнику квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому, суд вбачає підстави для задоволення вимог в частині звернення стягнення на 2/3 частки вказаного нерухомого майна, право власності на яке ОСОБА_1 не зареєстроване у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 353-355, 431, 440 ЦПК України, ст.ст. 366, 371, 1217, 1261 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, - задовольнити.

Визначити, що боржнику ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в цілому належить квартира, за адресою: АДРЕСА_1 .

Звернути стягнення на 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку не зареєстровано боржником ОСОБА_1 в установленому законом порядку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 09 вересня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк