28.08.2024 Справа № 756/9059/20
Ун.№756/9059/20
Пр.№2/756/70/24
У Х В А Л А

22 серпня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.

секретаря Любін А.Ю.

за участю

представника позивача

за первісним позовом ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвоката Якименка Миколи Миколайовича про застосування заходів процесуального примусу в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Вишгородська міська рада про визначення місця проживання дитини з батьком,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Оболонського районного суду м.Києва знаходиться вказана вище цивільна справа.

В судовому засіданні 06.06.2024 до матеріалів справи долучено клопотання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвоката Якименка М.М. про застосування заходів процесуального примусу відносно позивачки у зв`язку з не виконанням нею судових рішень апеляційної та касаційної інстанції про забезпечення позову у справі щодо забезпечення спілкування дитини ОСОБА_4 з батьком. Вирішення цього клопотання відкладено до наступного судового засідання у зв`язку з необхідністю ознайомлення з його змістом сторони позивача.

В судове засідання 22.08.2024 адвокат Якименко М.М. не з`явився, звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справу на іншу дату у зв`язку з участю у судовому розгляді іншої справи у Київському апеляційному суді, просив визнати причини неявки в судове засідання поважними.

Суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, визнав можливим обговорити та вирішити клопотання від 06.06.2024 за відсутності представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвоката Якименка М.М.

Заслухавши думку представника позивача за первісним позовом ОСОБА_3 - адвоката Євсєєва В.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.11 ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ст.143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ст.148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, у випадку невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ чи висловлення явної неповаги до суду чи учасників справи.

З аналізу норм статей 44, 143 ЦПК України слідує, що зловживання правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи чи іншого процесуального тиску на суд.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Правовідносини суду із кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення у розумні строки законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Процесуальний закон вимагає та забезпечує належну поведінку сторони у суді, що також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже зловживає ним.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 16.08.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення зустрічного позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.11.2023 це рішення скасовано, заяву ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову задоволено частково, зобов`язано матір дитини - ОСОБА_3 забезпечити спілкування сина ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку) тривалістю 20 хвилин кожної неділі місяця у період часу з 11 до 11:20 години за київським часом.

Постановою Верховного Суду від 01.05.2024 постанову Київського апеляційного суду від 09.11.2023 змінено, викладено абзац четвертий резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року у такій редакції: «Зобов`язати матір дитини ОСОБА_3 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), в тому числі, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype, тривалістю у межах 1 години. За відсутності домовленості батьків про інше спілкування сина з батьком, таке спілкування має відбуватися у період часу з 19.00 год. до 20.00 год за київським часом».

Звертаючись з клопотанням про застосування заходів процесуального примусу представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвокат Якименко М.М. посилається на те, що матір`ю дитини ОСОБА_3 зазначені вище судові рішення не виконуються

Представник позивача посилається на те, що доказів ігнорування позивачкою судових рішень та їх не виконання не надано. Син сторін - Матвій сам не бажає спілкуватись з батьком по телефону, робить це вимушено, розмови з батьком йому не цікаві. Звертає увагу на необхідність забезпечення найкращих інтересів дитини.

Вирішуючи питання щодо невиконання ОСОБА_3 судових рішень, постановлених у цій справі з метою забезпечення зустрічного позову, суд вважає правильним відмітити те, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували позицію кожної зі сторін, озвучену у клопотанні та запереченнях на нього, датованих після 09.11.2023, тобто після вжиття заходів забезпечення позову судом апеляційної інстанції. У зв`язку з цим суд не може констатувати те, чи проводяться зустрічі батька з сином, якщо так, то чи забезпечується їх проведення матір`ю дитини, якщо ні, то з яких причин і чи пов`язано це з бажанням самої дитини.

За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити те, що судові рішення не виконуються у зв`язку з умисними і несумлінними діями позивачки, спрямованими на створення перешкод у спілкуванні батька з сином, що виключає визнання її дій та/або бездіяльності такими, що свідчать про зловживання процесуальними правами.

З цих підстав суд вважає правильним відмовити у задоволенні клопотання про застосування заходів процесуального примусу відносно ОСОБА_3 .

Керуючись ст.148 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання клопотання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвоката Якименка Миколи Миколайовича про застосування заходів процесуального примусу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28.08.2024

Суддя: А.М.Майбоженко