Справа № 466/8021/24
Провадження № 2-о/466/293/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря с/з Колодій Я.П.

зацікавленої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку окремого провадження, заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Коблик Маріанна Володимирівна, заінтересована особа - ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

31.07.2024 адвокат Коблик М.В. , в інтересах ОСОБА_2 , звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав щодо ОСОБА_1 . А саме просить заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу , ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 перебуває з ОСОБА_1 у шлюбі з 30.04.2022р. Ще до укладення шлюбу, у них народилась донька , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.06.2024р. ОСОБА_1 було винесено заборонний припис, у зв`язку зі скоєнням останнім домашнього насильства відносно дружини , ОСОБА_2 , за місцем їх спільного проживання: АДРЕСА_1 , що виявилось у погрозах вбивством, фізичною розправою, шарпанням за одяг та штовханням та змусило ОСОБА_2 хвилюватися за свою безпеку.

Крім того, Шевченківським районним судом м.Львова розглядається справа №466/7338/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування).

Також ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_1 систематично наносить їй тілесні ушкодження, як під час проживання у м. Маріуполь, так і після переїзду до м. Львова, в присутності малолітньої доньки, перебуваючи при цьому в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Як наслідок, вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів, які вживали до чоловіка відповідних заходів, однак безрезультатно. З приводу її побиття вона також зверталась за медичною допомогою.

Враховуючи наведене, у ОСОБА_2 є реальні підстави побоюватись за своє життя і здоров`я у зв`язку з систематичним і неодноразовим вчиненням домашнього насильства відносно неї чоловіком , ОСОБА_1 , який раніше притягувався до кримінальної і адміністративної відповідальності. Тому звертається до суду із даною заявою.

Від представника заявника адвоката Коблик М.В. поступило клопотання про розгляд заяви у її відсутності та у відсутності заявниці.

Заінтересована особа , ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви та пояснив, що дійсно в їх сім`ї неодноразово виникали конфлікти, проте свою поведінку не вважає насильством по відношенню до дружини. Вказана заява , на його думку , є лише формою тиску на нього, оскільки він звернувся до органу опіки та піклування Шевченківської рай адміністрації з приводу перешкод, які його дружина чинить йому у спілкуванні з малолітньою донькою. Дружина забрала дитину та переїхала проживати окремо та їх місце перебування на даний час йому не відомо. Проте, він не вчиняє жодних дій по їх переслідуванню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 30.04.2022р., актовий запис 150, зареєстрований Сихівським відділом державної РАЦСу у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

23.02.2022р., ще до укладення шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , що вбачається із копії свідоцтва про народження дитини.

Останні проживають спільно, сім`єю у АДРЕСА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 неодноразово зверталась із заявами до правоохоронних органів з приводу вчинення ОСОБА_1 відносно неї домашнього насильства, нанесення тілесних ушкоджень.

Так, згідно постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.08.2021р. у справі 264/3126/21, ОСОБА_1 визнано винуватим у у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст..173-2 КУпАП. Судом встановлено, що останній 19.05.2021 року о 00 год. 10 хв. знаходячись з явними ознаками алкогольного сп`яніння за адресою спільного проживання: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 1989 р.н. домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що полягало в умисних діях, а саме вдарив по обличчю, висловлювався в її сторону грубою нецензурною лайкою внаслідок чого могла бути заподіяна шкода її здоров`ю.

Відповідно заборонного припису серії АА № 428412 від 29.06.2024 р. , у зв`язку із скоєнням ОСОБА_1 домашнього насильства 29.06.2024 о 15год 00хв за адресою: АДРЕСА_1 за місцем спільного проживання, гр. ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 психологічне та фізичне домашнє насильство, що проявлялося у погрозах вбивством, фізичною розправою та хапанням за одяг та штовханням, чим змусив хвилюватися за свою безпеку.

Крім того, Шевченківським районним судом м. Львова розглядається справа №466/7338/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування). Рішення по справі не прийнято.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення останнім подібних протиправних дій, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

За статтею 3 Європейської Конвенції Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Ориг V. Тигкеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі, та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації.

Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві заходи обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника, у зв`язку з чим заява підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив :

заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Коблик Маріанна Володимирівна, заінтересована особа - ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_2 :

- заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб .

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Повідомити про прийняте рішення Відділ поліції № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області та Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Заявник: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса згідно довідки ВПО: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2

Заінтересована особа: ОСОБА_1 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І. Є. Зима