ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м.Суми

Справа №582/1002/23

Номер провадження 22-ц/816/1243/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 лютого 2024 року, у складі судді Жмурченка В.Д., ухвалене в смт Недригайлів,

в с т а н о в и в :

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до батька ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2024 року.

Свої вимоги мотивував тим, що після розлучення батьків він проживає разом з матір`ю, з 01 вересня 2020 року навчається на денному відділенні ВСП «Роменський фаховий коледж СНАУ» за спеціальністю 141 «Електороенергетика, електротехніка та електромеханіка», термін навчання до 30 червня 2024 року. У зв`язку з навчанням потребує утримання з боку батька, який після досягнення ним повноліття добровільно не надає йому матеріальної допомоги на період навчання.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання його, як повнолітнього сина, що продовжує навчання, аліменти, в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 12 вересня 2023 року до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2024 року включно, але не більше ніж досягнення останнім 23-х років.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1073 грн 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суд скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що в порушення положень ст. 199 СК України суд не врахував відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який навчається, оскільки на його утриманні перебуває непрацююча дружина та троє неповнолітніх дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочка дружини від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Його доходу не вистачає для забезпечення усім членам сім`ї передбаченого законом прожиткового мінімуму.

Вважає, що суд надав перевагу повнолітньому сину, який може працювати та забезпечувати себе матеріально, за рахунок неповнолітніх дітей, які не можуть отримувати самостійний дохід.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 6).

Із довідки ВК Недригайлівської селищної ради від 01 вересня 2023 року №120/10-02а та витягу з Реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований разом з матір`ю та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Згідно довідки № 612 від 17 листопада 2023 року та студентського квитка з вересня 2020 року ОСОБА_1 є студентом 4 курсу, групи 41-Е спеціальності 141 «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка» ВСП «Роменський фаховий коледж СНАУ», безкоштовне харчування не надається. Термін навчання закінчується 30 червня 2024 року. (а.с. 8, 41).

ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачу ОСОБА_1 виповнилось 18 років (а.с. 7).

До повноліття ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання сина на користь матері за рішенням суду (а.с. 31).

Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків від 28 серпня 2023 року ОСОБА_1 отримує стипендію у розмірі 1930 грн (а.с. 3).

Плата за проживання ОСОБА_1 у гуртожитку у 2023 році становить 604 грн за місяць (а.с. 39).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 16 січня 2015 року перебуває у другому шлюбі з ОСОБА_7 , проживають та зареєстровані по АДРЕСА_2 , до складу їх сім`ї входять: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 15, 24, 25, 27, 28, 29)

За даними довідки про доходи відповідач ОСОБА_2 працює в ТОВ «АГРОФІРМА «ДОВІРА 2008» на посаді «керуючий фермою» (а.с. 40).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 визначаючи до стягнення аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини доходів відповідача, а не 1/4 частини його доходів, як просив позивач, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач, як батько позивача, зобов`язаний і має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який навчається на денній формі, не працює та не має самостійного доходу, необхідного для забезпечення мінімальних умов проживання та навчання, при цьому враховано матеріальне становище відповідача, який є працездатним, працевлаштованим, має на утриманні двоє малолітніх дітей від другого шлюбу та непрацюючу дружину.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За частиною 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначаючи розмір належних до стягнення аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 щодо застосування статті 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається, повнолітній син відповідача - ОСОБА_1 , продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька на період свого навчання.

Суд прийняв до уваги, що ОСОБА_1 навчається за денною формою навчання, тому обмежений у можливості працювати та отримувати дохід для повноцінного задоволення своїх матеріальних потреб у період навчання.

Врахувавши майновий стан відповідача, а саме: його працездатний вік, отримання стабільного заробітку за постійним місцем роботи, наявність обов`язку по утриманню двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, суд першої інстанції частково задовольнив позов.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом не досліджено його майновий стан, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у відзиві на позовну заяву він посилався на ті ж обставини, що і в апеляційній скарзі, які були оцінені судом у сукупності з наявними у справі доказами та враховані при ухваленні рішення.

Посилання відповідача на утримання трьох неповнолітніх дітей є безпідставними, оскільки обов`язок утримання дочки дружини від першого шлюбу лежить на її матері та батькові, а не на відповідачеві. Їх спільне проживання однією сім`єю та надання матеріального забезпечення і дитині дружини не впливає на обов`язок утримання повнолітнього сина від першого шлюбу, який продовжує навчання.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів відповідача про перебування на його утриманні безробітної дружити, оскільки за відсутності даних про її непрацездатність, така безробітність не має об`єктивного підтвердження і не доведено, що ОСОБА_2 несе обов`язок з утримання дружини у порядку ст. 75 СК України.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів на період навчання повнолітнього сина відповідача, на думку колегії суддів апеляційного суду, є розумним і співмірним з його матеріальними можливостями утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов