Провадження № 2/760/2630/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого - судді Зуєвич Л.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» /далі - ТОВ «Юніко Фінанс»/ (код ЄДРПОУ: 4188815; адреса: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, 3), публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» /далі - АТ «Дельта Банк»/ (; адреса: 01133, м. Київ, вул. Коновальця, буд. 36Б), треті особи: ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), про визнання недійсним пункту додатку до договору про відступлення права вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

09.07.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, за підписом позивача, в якій ставиться питання про визнання недійсним пункту 634 додатку № 1 до договору № 2305/К/1 про відступлення права вимоги, укладеного 16.09.2020 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Юніко Фінанс» щодо відступлення права вимоги за кредитним договором № 0 від 05.09.2008, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Шереметьєву Л.А.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09.08.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08.11.2021 провадження у даній справі було закрито з посиланням на те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Київського апеляційного суду від 17.02.2022 ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 08.11.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05.07.2022 задоволено заяву про самовідвід судді Шереметьєвої Л.А., справу передано для повторного автоматизованого розподілу в порядку ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2022 для розгляду даної справи визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 19.07.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.07.2022 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін новим складом суду.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Доводи позову

В позові вказується, що 05.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 у розмірі 37 000,00 доларів США, зі сплатою 13,5% річних, строк дії договору - з 05.09.2008 по 05.09.2023

Зазначається, що 05.09.2008 з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_7 був укладений договір поруки № 227442 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 22744.

Як стверджується у позові, 05.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем був укладений договір іпотеки зареєстрований у реєстрі за № 5428.

Позивачем зауважується, що 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та Пат «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «УкрСиббанк» у зазначених зобов`язаннях.

Як вказує позивач, 20.09.2020 вона отримала поштове відправлення 111 від ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» з повідомленням про заміну кредитора № 2009/16-650 від 16.09.2020.

При цьому, зі слів позивача, зазначеним листом ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» повідомив, що 16.09.2020 між AT «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», керуючись ст.ст. 6, 512, 627 Цивільного кодексу України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-07-13-000006-b від 30.07.2020, укладено Договір № 2305/К/1 про відступлення прав вимоги згідно з яким, право вимоги (включаючи суму виданого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, комісій, а також інших зобов`язань в т.ч. сплати штрафних санкцій) за Кредитним договором 0 від 05.09.2008 (з усіма змінами та додатками до нього) відступлено новому кредитору.

Також, позивач зазначає, що у вказаному листі вказано, що заборгованість (без урахування пені та штрафів) станом на 16.09.2020 складає 2 987 921,12 грн, а також вказуються рахунки для погашення заборгованості.

Позивач звертає увагу на те, що обидва рахунки зазначені ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», як рахунки для погашення заборгованості, є гривневими, в той час, як зобов`язання за кредитним договором, за яким набув право вимоги відповідач, визначено у доларах США.

Як акцентується у позові, небанківська фінансова установа, якою є ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», може здійснювати валютні операції, а саме отримання щомісячних платежів за кредитним договором від позивача, виключно на підставі ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій.

Як стверджує позивач, станом на 03.07.2021 на офіційному сайті Національного банку України серед небанківських установ, яким Національним банком України видано ліцензію на здійснення валютних операцій (чинні ліцензії), немає установи ТОВ «ФК «Юніко Фінанс».

На думку позивача, оскільки ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій не отримувало, укладення оспорюваного договору № 2305/К/1 про відступлення прав вимоги відбулося з порушенням ст. 533 ЦК України, ст.ст. 2, 9 Закону України «Про валюту і валютні операції» ст. 512 ЦК України з порушенням вимоги щодо суб`єктного складу сторін оспорюваного правочину.

Таким чином, позивач вважає, що пункт 634 Додатку № 1 «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами» до договору № 2305/К/1 про відступлення прав вимоги, укладеного 16.09.2020 між AT «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» щодо відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 0 від 05.08.2008, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» порушує її права та законні інтереси, оскільки виконання зобов`язання за кредитним договором № 0 у валюті зобов`язання неможливо, через відсутність у ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій.

Щодо правової позиції відповідача ТОВ «ФК «Юніко Фінанс»

20.09.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» Мажуги Д.Ю., в якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 59-63).

У відзиві зазначається, що 08.12.2011 між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов якого АКІБ «УкрСиббанк» відступив, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв права вимоги за кредитами, у т.ч. й за Договором про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 05.09.2008 та Договором іпотеки від 05.09.2008, укладеним між АКТБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Відповідачем вказується, що за результатами відкритих електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону від 30.07.2020 № UA-EA-2020-07-13-000006-b, між ПАТ «Дельта Банк» (банк) та ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» (новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги від 16.09.2020 № 2305/К/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 475.

Як зауважується у відзиві, на підставі договору від 16.09.2020 № 2305/К/1, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», до останнього перейшли права вимоги у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 05.09.2008 та Договором іпотеки від 05.09.2008, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

У відзиві звертається увага на те, що 07.06.2018 розпорядженням № 878 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг постановлено, видати ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту: надання послуг з фінансового лізингу; надання послуг з факторингу.

Крім того, відповідач стверджує, що 06.01.2021 Донецьким апеляційним судом у цивільній справі № 263/5853/13-ц постановлено: позов ПАТ «Дельта Банк» задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк», заборгованість за кредитним договором від 05.09.2008 № 0 в сумі 450 615,96 грн, з яких солідарно з ОСОБА_2 - 225 349,31 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 05.09.2008 № 0 в сумі 450 615,96 грн, з яких солідарно з ОСОБА_5 - 225 349,31 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» в рахунок погашення витрат по сплаті судового збору 2 508,32 грн та з ОСОБА_2 , та ОСОБА_2 по 1 254,16 грн з кожного.

Таким чином, як наголошує відповідач, судовим рішенням змінено валюту кредитування на національну валюту гривню, в якій борг позивачки і зафіксовано.

Відповідач вказує, що 23.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64927003 з примусового виконання виконавчого листа № 263/5853/13-ц від 04.02.2021 Жовтневого районного суду м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» 225 349,31 грн.

Таким чином, відповідач вважає, що твердження позивача що вона бажає оплачувати борг у доларах США є такими, що суперечить рішенню суду, яке набрало законної сили.

Також, відповідач вважає, що позовні вимоги щодо визнання недійсним пункту 634 Додатку № 1 «Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами» до договору № 2305/К/1 про відступлення права вимоги від 26.09.2020, є неналежним способом захисту, оскільки сам по собі пункт додатку до реєстру договорів не створює жодних прав та обов?язків між особами і не може порушувати прав та інтереси позивачки.

Щодо правової позиції відповідача ПАТ «Дельта Банк»

17.10.2023 до суду надійшов відзив Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Дельта Банк» з ринку, за підписом представника фонду Шутова О., в якому відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с. 177-183).

У відзиві вказується, що 05.09.2008 між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 37 000 доларів США, які зобов`язався повернути в порядку, строки та на умовах, передбачених Кредитним договором.

Зазначається, що з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 05.09.2008 між АКІБ «Укрсиббанк» та третіми сторонами у справі були укладені договори поруки, а також договір іпотеки між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , що не заперечується позивачем.

У відзиві звертається увага на те, що 08.12.2011, між ПАТ «Укрсиббанк», який є правонаступником АКІБ «Укрсиббанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Укрсиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором укладеним з позивачем, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «Укрсиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях.

У подальшому, як стверджується у відзиві, у зв`язку з ліквідацією АТ «Дельта Банк», відбувся електронний аукціон з реалізації активів банку, в результаті якого 16.09.2020 між банком та ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» було укладено Договір № 2305/К/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ «Дельта Банк» відступив шляхом продажу новому кредитору ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» належні банку права вимоги за договорами, серед яких є і Кредитний договір № 0 від 05.09.2008 та забезпечувальні договори.

Тобто, як вказує відповідач, відбулася заміна кредитора за Кредитним договором та забезпечувальними договорами від 05.09.2008, внаслідок чого новим кредитором ОСОБА_1 стало ТОВ «ФК «Юніко Фінанс».

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 05.09.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 (далі - Кредитний договір № 0, а.с. 6).

Відповідно до п. 1.2.1 Кредитного договору № 0 сума кредиту складає 37 000,00 доларів США. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 179 461,10 грн за курсом Національного банку України на день укладення Договору (а.с. 6).

У пункті 2.1. Кредитного договору № 0 (а.с. 6) сторони погодили, що виконання зобов`язань позичальника за договором забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника банком приймається:

- застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення), а саме:

1) квартира, що складається з двох кімнат, загальною площею 45,6 кв.м., що

знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та є власністю ОСОБА_1

- порука, а саме:

1) порука ОСОБА_2 ;

2) порука ОСОБА_2 .

Позивачем до матеріалів справи долучено копію Договору поруки № 227442 від 05.09.2008 (а.с. 11-12) укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Кредитор) та ОСОБА_6 (Поручитель).

Також, позивачем до матеріалів справи долучено копію Договору поруки № 227443 від 05.09.2008 (а.с. 13-14) укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк (Кредитор) та ОСОБА_2 (Поручитель).

В матеріалах справи наявна копія Договору № 2305/К/1 про відступлення прав вимоги від 16.09.2020 (а.с. 17-18) укладеного між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» (Новий кредитор).

Відповідно до п. 1 Договору № 2305/К/1 банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначений у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки, та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (основні договори). Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с. 17).

У пункті 634 Реєстру договорів права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами (зворотній бік а.с. 19), який є Додатком № 1 до Договору № 2305/К/1 про відступлення прав вимоги від 16.09.2020 (а.с. 19-20) містяться відомості: тип договору - кредитний договір; ПІБ - ОСОБА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ; номер договору - 0; дата укладення договору - 05.09.2008; дата закінчення договору - 05.09.2023.

На а.с. 16 міститься копія повідомлення про заміну кредитора № 2009/16-650 від 16.09.2020 адресованого ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» повідомляє, що 16.09.2020 між AT «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», керуючись ст.ст. 6, 512, 627 Цивільного кодексу України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-07-13-000006-b від 30.07.2020, укладено Договір № 2305/К/1 про відступлення прав вимоги згідно з яким, право вимоги (включаючи суму виданого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, комісій, а також інших зобов`язань в т.ч. сплати штрафних санкцій) за Кредитним договором 0 від 05.09.2008 (з усіма змінами та додатками до нього) відступлено новому кредитору.

При цьому, у вказаному повідомленні зазначено, що заборгованість (без урахування пені та штрафів) станом на 16.09.2020 складає 2 987 921,12 грн, а також вказані рахунки для погашення заборгованості (а.с. 16).

До матеріалів справи долучено копію розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 07.06.2018 про видачу ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) /а.с. 64/.

Відповідачем ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» до матеріалів справи долучено: копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 64927003 від 23.03.2021 (а.с. 72); копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 64927774 від 23.03.2021 (а.с. 73); копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 64928228 від 23.03.2021 (а.с. 74).

Також, позивачем до матеріалів справи долучено: копію додатку № 2 до Кредитного договору № 0 (а.с. 7-9); копію додатку № 3 до Кредитного договору № 0 (а.с. 10); копію опису цінного листа, що підтверджує відправку повідомлення про заміну кредитора № 2009/16-650 від 16.09.2020 ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» ОСОБА_1 (а.с. 15); копію Додатку № 2 до Договору № 2305/К/1 про відступлення прав вимоги від 16.09.2020 (а.с. 21-22); копію платіжного доручення № 104 від 26.08.2020 (а.с. 23); копія акту приймання-передачі прав вимоги до Договору № 2305/К/1 про відступлення прав вимоги від 16.09.2020 (а.с. 24-25); копію списку небанківських установ, яким Національним банком України видано ліцензію на здійснення валютних операцій (чинні ліцензії) /а.с. 26-28/.

З аналізу Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 263/5853/13-ц (провадження № 61-2145св21) касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Донецького апеляційного суду від 06.01.2021 - без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108059568).

При цьому, вбачається, що постановою Донецького апеляційного суду від 06.01.2021, з урахуванням ухвали Донецького апеляційного суду від 13.01.2021 про виправлення описки, апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», задоволено частково: рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18.12.2017 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», заборгованість за кредитним договором від 05.09.2008 № 0 у сумі 450 615,96 грн, з яких солідарно з ОСОБА_2 - 225 349,31 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», заборгованість за кредитним договором від 05.09.2008 № 0 у сумі 450 615,96 грн, з яких солідарно з ОСОБА_2 - 225 349,31 грн.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, виходячи зі змісту ст. 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

При вирішенні позову про визнання недійсним договору враховуються загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося (постанова Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 910/8072/20).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 зазначено, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.12.2023 у справі № 209/2249/21 /провадження № 61-15013св23/).

Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання позову про визнання правочину недійсним не для захисту приватних (цивільних) прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню. При цьому, у разі використання приватно-правового інструментарію (зокрема, ініціювання позову про визнання правочину недійсним не для захисту цивільних прав та інтересів) не для захисту приватних (цивільних) прав та інтересів, то відсутні порушені, невизнані або оспорені відповідачем приватні (цивільні) права (інтереси) позивача (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 638/17053/18, провадження № 61-6138св23/).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 761/42030/21, провадження № 61-12101св23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

У справі, яка переглядається, позивачка оспорює договір № 2305/К/1 про відступлення прав вимоги від 16.09.2020, укладений між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» (Новий кредитор), в частині пункту 634 Реєстру договорів права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, у якому містяться відомості щодо: тип договору - кредитний договір; ПІБ - ОСОБА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ; номер договору - 0; дата укладення договору - 05.09.2008; дата закінчення договору - 05.09.2023.

Такий договір, на думку позивача, порушує її право та інтерес.

Щодо валюти виконання зобов`язання суд звертає увагу на те, що наразі, з огляду на судове рішення у справі № 263/5853/13-ц, грошове зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 05.09.2008 № 0 визначено у національній валюті України - гривні.

Щодо посилань позивача на те, що оспорюваний договір є договором факторингу, а не договором відступлення права вимоги суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови (п. 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18).

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору властиві як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (п. 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18).

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (п. 57 постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2023 у справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22) не вбачала підстав для відступу від висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21).

У постанові від 08.08.2023 у справі № 910/8115/19 (910/13492/21) /провадження № 12-42гс22/ Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «правочин який не відповідає ознакам, притаманним договору факторингу, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, п. 106). При цьому, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші умови договору притаманні як договору відступлення права вимоги, так і договору факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату, тобто позики або кредиту) попередньому кредитору, відсутні і підстави вважати такий правочин договором факторингу, а не договором відступлення права вимоги».

Суд встановив, що оспорюваний договір за своїм змістом і правовою природою є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, при цьому, позивачка не довела порушення її прав або охоронюваних законом інтересів внаслідок укладення відповідачами зазначеного договору.

Установивши, що ОСОБА_1 не довела, що оспорюваний нею правочин укладений із порушенням вимог закону та її прав, а також не довела наявність обставин, які відповідно до положень ст. 203 та ст. 215 ЦК України є підставами для визнання його недійсними, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо судового збору

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним пункту додатку до договору про відступлення права вимоги, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо ( ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України)

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич