ПОСТАНОВА

іменем України

30 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 394/229/24

провадження № 22-ц/4809/949/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Новоархангельська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Назаренко Юрій Володимирович,на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2024 року у складі судді Запорожця О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання недійсним та скасування рішення селищної ради.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що 07 листопада 2007 року між ним та Новоархангельською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області було укладено договір оренди земельної ділянки площею 24 кв. м на території смт Новоархангельськ для розміщення торгівельного павільйону, який зареєстровано 08 листопада 2007 року за №83. Строк дії договору оренди визначався на десять років з моменту його державної реєстрації. Земельній ділянці визначено відповідний кадастровий номер :50:051:0146. 06 листопада 2017 року між сторонами договору було укладено додаткову угоду щодо продовження строку дії договору до 08 листопада 2027 року. Вказував, що він, як орендар, використовує земельну ділянку за призначенням та виконує умови договору у повному обсязі.

У січні 2022 року з офіційного сайту відповідача він дізнається про те, що відповідач прийняв два рішення по відношенню до земельної ділянки, яка перебуває у нього в оренді, а саме від 18 листопада 2021 року №1934, яким відповідач виставив земельну ділянку позивача на продаж права оренди; від 23 грудня 2021 року №2249, яким відповідач вирішив поділити земельну ділянку позивача. Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року у справі 394/129/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконними та скасовано вказані вище рішення ради. Ухвалюючи судове рішення у справі судом встановлено наявність договірних відносин між сторонами на підставі укладеного договору оренди землі.

31 січня 2024 року Новоархангельською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області прийнято рішення №3198 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки», укладеного з позивачем 07 листопада 2007 року. Зазначав, що відповідне рішення селищної ради вказує на те, що відповідач намагається позбавити позивача права на підставі укладеного договору оренди та такі дії створюють перешкоди у користуванні ним земельною ділянкою.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати недійсним та скасувати рішення Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 31 січня 2024 року №3198 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки».

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Назаренко Юрій Володимирович,подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

Новоархангельська селищна рада Голованівського району Кіровоградської областінаправила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2024 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. Вважала, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Назаренко Ю.В. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 07 листопада 2007 року Новоархангельською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області було передану ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку площею 24 кв. м під торгівельний павільйон. Строк дії сторонами було визначено десять років з можливою подальшою пролонгацією. Встановлено розмір орендної плати - 10% від нормативногрошової оцінки землі. Визначено, що орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами не пізніше 25 числа кожного місяця на рахунок відповідача (а.с.7-10).

Відповідно до акту про перенесення та погодження в натурі меж земельної ділянки від 27 лютого 2007 року сторони погодили, що відведена земельна ділянка може бути використана лише за цільовим призначення. Загальна площа земельної ділянки складає 24 кв. м, у тому числі 24 кв. м землі, які використовуються в комерційних цілях. Закріплено межі земельної ділянки (а.с.17).

08 листопада 2007 року сторонами було складено акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, а також акт про визначення меж земельної ділянки (а.с.11).

06 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та Новоархангельською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, умовами якої між сторонами було продовжено термін дії зазначеного договору оренди земельної ділянки на 10 років, а також встановлено орендну плату у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.15).

31 січня 2024 року Новоархангельська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області прийняла рішення №3198 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки», згідно з яким сесія вирішила розірвати договір оренди земельної ділянки від 07 листопада 2007 року, що був зареєстрований у Новоархангельському відділі Кіровоградської регіональної філії Центру ДЗК 08 листопада 2007 року №83, з урахуванням додаткової угоди до вказаного договору від 06 листопада 2017 року, площею 24,0 кв. м, кадастровий номер земельної ділянки :50:051:0146, укладений між Новоархангельською селищною радою та ОСОБА_1 для розміщення торгівельного павільйону на АДРЕСА_1 з підстав систематичної несплати орендної плати упродовж 2022-2023 років. Відділу з питань земельних ресурсів Новоархангельської селищної ради доручено проінформувати ОСОБА_1 про прийняття цього рішення. Вчинити відповідні дії відносно земельної ділянки, кадастровий номер :50:051:0146, щодо продажу права оренди на земельних торгах. Громадянину ОСОБА_1 не пізніше тридцяти днів з моменту отримання повідомлення про прийняття цього рішення звільнити земельну ділянку, що була об`єктом оренди у договорі оренди від 07 листопада 2007 року, привівши її у стан, придатний для подальшого використання (а.с.57).

Листом від 20 лютого 2024 року №02-32/137 Новоархангельська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області повідомила позивача про прийняття вищевказаного рішення (а.с.58).

Листом від 01 березня 2024 року Новоархангельська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області повідомила позивача про те, що підстав для перегляду та відміни рішення №3198 Новоархангельська селищна рада не убачає (а.с.59).

На підставі довідок щодо нарахування орендної плати згідно договору оренди земельної ділянки №83 від 08 листопада 2007 року та додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №59 від 08 листопада 207 року суд першої інстанції встановив, що позивачем не було сплачено орендну плату за 2022 рік, а також за січень та лютий 2023 року (а.с.68-70).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач діяв у спосіб, визначений законом та договором (п. 37 договору) та прийняв оскаржуване рішення від 31 січня 2024 року №3198 цілком законно, оскільки надав суду докази несплати (за 14 місяців) орендної плати позивачем, що свідчить про систематичне невиконання останнім п.11 зазначеного вище договору оренди земельної ділянки,а тому воно відповідає закону та прийняте з дотриманням балансу інтересів сторін в земельних правовідносинах.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею першою Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, передбачено, що орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами 3 та 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до частин другої та третьої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються, У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюються або припиняються з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Тлумачення указаного положення свідчить, що за загальним правилом не допускається розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Проте сторони в договорі оренди можуть встановити як умову про одностороннє розірвання договору оренди землі, так і процедуру її реалізації.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 420/504/16-ц (провадження № 61 -6268св 18), від 26 вересня 2018 року у справі № 623/2953/16-ц (провадження № 61-19304св18), від 24 січня 2019 року у справі № 388/1253/15-ц (провадження № 61-26231св18), від 17 липня 2019 року у справі № 388/1251/15-ц (провадження № 61-12233св18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 623/3418/16-ц (провадження № 61-33241св18), від 17 лютого 2021 року у справі № 623/1198/18 (провадження № 61-4441св19), від 22 грудня 2022 року у справі № 709/83/19 (провадження № 61-13685св 19).

Укладаючи 07 листопада 2007 року договір оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначились з їх змістом.

Згідно з пунктом 36 договору оренди земельної ділянки від 07 листопада 2007 року припинення договору оренди землі шляхом його розірвання відбувається у двох випадках, а саме за взаємною згодою сторін та на підставі рішення суду.

Тобто, наведеною умовою договору передбачена можливість його дострокового розірвання у разі взаємної згоди сторін або у разі відсутності такої згоди, вимога про дострокове розірвання такого правочину повинна бути предметом судового розгляду, за наслідками якого і приймається відповідне рішення про задоволення вимоги однієї із сторін щодо дострокового розірвання договору, або про відмову у задоволенні заявленої вимоги з огляду на відсутність для цього правових підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що п.37 договору оренди земельної ділянки від 07 листопада 2007 року передбачено, що розірвання договору оренди землі не допускається. Умовою розірвання договору в односторонньому порядку є систематична несплата орендарем орендної плати, а оскільки позивач не сплачував орендну плату протягом 14 місяців, а саме із січня 2022 року по лютий 2023 року у розмірі 318,12 грн, тому є підстави для задоволення позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначав, що відповідачем стосовно вказаної земельної ділянки було прийнято два рішення: від 18 листопада 2021 року №1934 «Про затвердження земельної ділянки, яка пропонується для продажу права оренди на земельних торгах та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за адресою АДРЕСА_1 », яким відповідач виставив земельну ділянку позивача на продаж права оренди; та від 23 грудня 2021 року №2249 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки», яким відповідач вирішив поділити земельну ділянку, якою користувався на той час на законних підставах позивач. Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року у справі №394/129/23 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано незаконними та скасовано вказані вище рішення ради. Ухвалюючи рішення суд зауважив, що відповідач діяв не у спосіб, визначений законом та договором, а саме прийняв оспорюванні рішення №1934 та №2249 в період дії договору оренди земельної ділянки, дію якого було продовжено до 08.11.2027 (матеріали справи не містять доказів того, що договір оренди земельної ділянки, якимось чином було припинено, розірвано чи визнано недійсним). Вказане рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень та є загальнодоступним. Рішення суду набрало законної сили 07.03.2024.

Також позивач зазначав, що дізнався про ці рішення ради у січні 2022 року.

Тобто, судом встановлено, що орендна плата не сплачувалась позивачем упродовж 14 місяців саме у період розгляду цивільної справи №394/129/23, оскільки стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :50:051:0146 між сторонами існував спір, який розглядався у судовому порядку.

На думку колегії суддів прийняття Новоархангельською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області рішення від 31 січня 2024 року №3198 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки» з підстав систематичної несплати орендної плати є не що іншим, як зловживання правом.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (пункт 6 частини першої статті 3, частини друга та третя статті 13 ЦК України).

Конституційний Суд України у рішенні від 28 квітня 2021 року № 2-р(ІІ)/2021 зазначив, що словосполучення «а також зловживання правом в інших формах», передбачене у частині третій статті 13 ЦК України, слід тлумачити та застосовувати не відокремлено від інших приписів права, а в їх посутньому взаємозв`язку з приписами цього кодексу, насамперед із тими, які є у його статтях 3, 12 і 13. Тому, на думку Конституційного Суду України, учасник цивільних відносин у разі потреби за допомогою відповідної консультації зможе розумно передбачити, які його дії надалі можна буде кваліфікувати як недобросовісні та такі, що порушують межі здійснення цивільних прав, зокрема у формі зловживання правом, та якими можуть бути юридичні наслідки таких дій (абзац другий пункту 3.6 мотивувальної частини рішення). Приписи частини третьої статті 13 і частини третьої статті 16 ЦК України встановлюють для учасників цивільних відносин заборону порушувати межі здійснення цивільних прав, а також дають суду можливість відмовити у захисті цивільного права в разі порушення особою вимог частин другої п`ятої статті 13 ЦК України. Тобто у цих приписах є вказівка на юридичні наслідки дій особи, які не можна кваліфікувати як умови, підстави або міри цивільно-правової відповідальності (абзац перший пункту 8.2 мотивувальної частини рішення).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що є такі критерії добросовісної поведінки: вона має бути очікуваною, характерною для інших учасників цивільних правовідносин за порівнянних обставин; поведінка учасника цивільно-правових відносин не повинна обмежувати право чи позбавляти права інших осіб та має враховувати права, законні інтереси іншої сторони правовідносин; поведінка сторони має бути законною, зокрема не допускаються дії виключно з протиправною метою або з наміром заподіяти шкоду іншій особі; учасники цивільних правовідносин повинні сприяти своєму контрагенту різними способами, у тому числі через отримання необхідної інформації. Відповідність дій сукупно усім цим критеріям дозволить оцінити такі дії як добросовісні. В іншому разі є підстави стверджувати про недобросовісну поведінку та зловживання правом.

Головне завдання застосування принципу добросовісності полягає у тому, щоби перешкодити стороні отримати переваги та вигоду внаслідок своєї непослідовної поведінки на шкоду іншій стороні, яка добросовісно поклалася на певну юридичну ситуацію, створену першою стороною або обома. Інакше кажучи, принцип добросовісності проявляється у тому, що жодна особа не може отримувати переваги від своєї незаконної або недобросовісної поведінки. Поведінка є недобросовісною, якщо одна сторона договору прийняла виконання від іншої сторони, а після цього стверджує про недійсність договору або його неукладеність. Якщо поведінка однієї сторони давала іншій підстави вважати, що договір є дійсним (сторони протягом тривалого часу належно його виконували), то наступні вимоги про його недійсність або неукладеність є зловживанням правом.

Оцінюючи дії учасника на предмет добросовісності, необхідно враховувати не лише сам факт виконання договору, але й волю сторін на таке виконання та досягнення відповідних їй юридичних наслідків.

Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 55 постанови). Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків (пункт 60 постанови). Введення у цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного (пункт 61 постанови).

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, сформульованим у постанові від 16 лютого 2022 року у справі №914/1954/20, суди мають враховувати принцип добросовісності - стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності, базується на римській максимі: ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається.

За змістом частини другої статті 13 ЦК України недобросовісна поведінка однієї особи, яка полягає у вчиненні дій, що можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом. Сутність зловживання правом полягає у недобросовісному вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, зокрема всупереч меті останнього. Заборона зловживання правом по суті випливає з властивості рівнозваженості, закладеної у принципі юридичної рівності учасників цивільних правовідносин. За змістом приписів ЦК України поняття «добросовісність» ототожнюється з поняттям «безвинність», а «недобросовісність» - з виною. За діяння, якими завдана шкода внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність (наприклад, на підставі частини третьої статті 39 ЦК України). Оскільки настання відповідальності за загальним правилом пов`язується з виною, то такі діяння є винними (див. висновок, сформульований Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 4 вересня 2020 року у справі № 311/2145/19).

Відповідно до п.«г» ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 31 січня 2024 року №3198 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки», прийняте відповідачем в односторонньому порядку, підлягає визнанню недійсним.

Зазначені вище обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості. Зазначене призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин та відповідно до вимог п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які було сплачено за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн та подання апеляційної скарги по справі у розмірі 1816,80 грн, а всього 3028 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Назаренко Юрій Володимирович, задовольнити.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2024 рокускасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 31 січня 2024 року №3198 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки».

Стягнути з Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (, вул. Центральна, 31, смт Новоархангельськ, Кіровоградська область) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 липня 2024 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л.Карпенко

С.І. Мурашко