Справа №720/433/24
16 серпня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.
з участю секретаря Штефанеса А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНАРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди в порядку регресу,-
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Новоселицького районного суду від 08.03.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач у встановлений судом строк подав до суду відзив, в якому заперечував, що дорожньо-транспортна пригода сталася через неналежний стан транспортного засобу, натомість як причини ДТП зазначав неякісне дорожнє покриття, а також те, що під час руху ОСОБА_1 не стежив за дорожньою обстановкою. Також вважає, що у нього не виникало регресного зобов`язання, адже позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами причинно-наслідкового зв`язку між невідповідністю технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху і дорожньо-транспортною пригодою.
Суд не приймає до уваги подану представником позивача відповідь на відзив, оскільки до нього не долучено доказів його направлення іншим учасникам справи.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити.
Судом встановлено, що 04.08.2022 року між ОСОБА_2 та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (далі - ПАТ «HACK «ОРАНТА») був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №AT/2580239 (далі - Договір страхування), згідно якого забезпечена цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz 814», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дем`янів Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення транспортних засобів за участю «МАЗ 437041-262», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та «Mercedes-Benz 814», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1
16.06.2023 року до ПАТ «HACK «ОРАНТА» із заявою звернувся власник пошкодженого транспортного засобу транспортного засобу «МАЗ 437041-262», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з приводу виплати страхового відшкодування в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування.
З постанови Галицького районного суду Івано-Франківської області у справі №341/1151/23 від 14.06.2023 року встановлено, що 31 травня 2023 року о 13 годин 00 хвилин у с.Дем`янів по вул. Львівська водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не стежив за технічним станом транспортного засобу, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, допустив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із транспортним засобом МАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 (водій ТОВ «БУДМАКС»), який рухався в зустрічному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України та допустив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно п."г" п.п. 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Позивач посилався на те, що оскільки мали місце обставини невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу (внаслідок чого «заклинив руль») під керуванням відповідача, винність якого встановлена судовим рішенням, позивач, як страховик, який виплатив потерпілій особі страхове відшкодування, об`єктивно набув права звернення з відповідним регресним позовом.
Однак із таким твердженням позивача суд не може погодитися, оскільки позивач суду не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, щодо знаходження автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди в технічно несправному стані і причинного зв`язку цього факту із ДТП.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Позивач посилається на вищевказану постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди як доказ, який підтверджує технічну несправність транспортного засобу.
У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст.212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).
Суд притримується позиції, що за наявності постанови суду у якій встановлені усі обставини ДТП та визначено винну особу, то вона є обов`язковою для судів, що розглядають наслідки ДТП в частині чи мали місце події та ким вони вчинені.
Тобто, презюмується той факт, що внаслідок недотримання ОСОБА_1 вимог п.п.2.3. «б» та 12.1 Правил дорожнього руху спричинено механічні пошкодження автомобілю «МАЗ 437041-262», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
Підпункт "б" пункту 2.3. Правил дорожнього руху України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до положень п.12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
В той же час, предметом розгляду даної справи є визначення безпосередньої причини ДТП для встановлення обґрунтованості вимог позивача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, адже як підставу позову позивач зазначає саме п.п."г" п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто підставою для задоволення позовних вимог є не загалом невиконання відповідачем обов`язків передбачених підпунктом "б" пункту 2.3. Правил дорожнього руху, який містить перелік декількох альтернативних діянь, а саме встановлення факту недотримання вимоги щодо забезпечення належного технічного стану транспортного засобу.
При цьому, відповідно до ч.7 ст.82 ЦПК правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Крім того, позивачем як докази порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху додано до позовної заяви повідомлення страхувальника ОСОБА_2 про ДТП від 01.06.2023 року. В графі щодо обставин настання події власником застрахованого транспортного засобу зазначено, що водій їхав зі сторони м.Бурштин в сторону м.Івано-Франківськ, у дорозі в транспортного засобу «заклинив руль» внаслідок чого ОСОБА_1 виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «МАЗ». Позивачем долучено також повідомлення власника пошкодженого транспортного засобу ТОВ «БУДМАКС» про ДТП від 02.06.2023 року зі змісту якої вбачається, що водій транспортного засобу «Mercedes» виїхав на зустрічну смугу, розказував, що «заклинив руль».
Суд вважає, що вказані повідомлення не є допустимими доказами, які дають суду можливість встановити неналежний технічний стан транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , адже як ОСОБА_2 так і представник ТОВ «БУДМАКС» не були очевидцями ДТП, а зазначене у вказаних повідомленнях іншими матеріалами справи не підтвердилось.
Відповідно до статті 23 Закону України "Про автомобільний транспорт" контроль технічного стану транспортних засобів включає обов`язковий технічний контроль транспортних засобів та перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками.
Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України "Про дорожній рух" в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України.
Відповідно до ст.33 Закону України "Про дорожній рух", технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Транспортний засіб «МАЗ 437041-262», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , підлягає обов`язковому технічному контролю відповідно до ст.35 Закону України "Про дорожній рух".
Згідно з ч.ч.3,4,7,8 ст.35 вказаного Закону, обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.
Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації щороку.
На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі Порядок), який визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації (тут і далі в редакції, що діяла на час проведення обов`язкового технічного контролю).
Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації становить згідно п.3 Порядку щороку.
Згідно п.18. Порядку перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки. У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4.
Тобто, відповідачем був отриманий позитивний результат під час проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, у тому числі системи гальмового і рульового керування. Крім цього, відповідачем у відзиві як причину ДТП зазначено неякісне дорожнє покриття, а також те, що під час руху останній не стежив за дорожньою обстановкою.
В той же час позивачем не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану, зокрема системи рульового керування та обладнання транспортного засобу відповідача існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП таким доказом не є, оскільки конкретна причина дорожньо-транспортної пригоди в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не встановлена.
При пред`явленні позову з вказаних підстав позивачем не здійснено перевірку належності технічного стану транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, не проведено жодних експертиз, відповідних клопотань про призначення експертизи до суду також подано не було та не встановлено, що причиною ДТП є саме несправність системи рульового керування.
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зробила правові висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
З огляду на викладене, матеріали справи не підтверджують того, що ДТП є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу ОСОБА_1 існуючим вимогам ПДР, обґрунтуванням цього може бути лише наведення порушення конкретної вимоги ПДР з наданням належних та достовірних доказів такого порушення. Проте позивач їх не навів та доказів на їх підтвердження не надав, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача в порядку регресу сплаченого страхового відшкодування відповідно до підпункту "г" пункту 38.1.1 ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
На підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись, ст.ст.12,76,81,82,263,264,265,268 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНАРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди в порядку регресу відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Сергій ПАВЛІНЧУК