Номер провадження: 22-ц/813/5445/24
Справа № 507/2443/23
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жмурко Світлани Леонідівни на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Вужиловського О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

26.12.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що на підставі судового наказу, виданого Любашівським районним судом Одеської області від 22.07.2021 року у справі № 507/1028/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, а в подальшому, після досягнення ОСОБА_4 повноліття, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу.

Посилаючись на те, що визначений судовим наказом розмір аліментів є недостатнім, у відповідача значно покращився матеріальний стан, позивач просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 02.04.2024 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за судовим наказом Любашівського районного суду Одеської області від 22.07.2021 року, та визначено їх у частці від доходу.

Стягнено щомісяця із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з ІНФОРМАЦІЯ_3 - в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_5 повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судовий наказ Любашівського районного суду Одеської області від 22.07.2021 року, справа № 507/1028/21 відкликано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (а.с.60-61).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Жмурко С.Л. ставить питання про скасування рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02.04.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.63-64).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Бедексєєва В.Л. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (а.с.83-86).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. у відпустці, датою ухвалення цього судового рішення є 12.08.2024 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.05.2024 року, згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.77-80).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та змінюючи спосіб стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що матеріальний стан відповідача покращився, а також те, що розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу від 22.07.2021 року є недостатнім для належного утримання неповнолітніх дітей (а.с.60-61).

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ст. 182 СК України).

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Любашівського районного суду Одеської області від 22.07.2021 року у справі № 507/1028/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, а в подальшому, після досягнення ОСОБА_4 повноліття, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (а.с.18).

Позивачка ОСОБА_2 працює в АТ «Укрпошта» на посаді оператора поштового зв`язку та її заробітна плата з жовтня 2023 року по лютий 2024 року склала 65 716,95 грн. (а.с.52).

Відповідач ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 03.11.2023 року, що підтверджується довідкою № 13/35 від 18.11.2023 року, та має отримувати відповідну заробітну плату (а.с.16).

Разом з тим, відомостей про доходи відповідача ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Також позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що збільшилися її витрати на утримання неповнолітніх дітей.

Само по собі лише посилання позивача на те, що витрати на утримання неповнолітніх дітей зросли, не може бути підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Довідка про перебування ОСОБА_4 на військовій службі також не може свідчити про покращення матеріального становища відповідача.

В сенсі положень ст. 192 СК України, зазначені обставини є суттєвими для вирішення питання щодо збільшення розміру аліментів.

Окрім того, суд першої інстанції оскаржуваним рішенням відкликав судовий наказ Любашівського районного суду Одеської області від 22.07.2021 року у справі № 507/1028/21 (а.с.61- зворот).

Однак суд першої інстанції взагалі не обгрунтував свій висновок в цій частині.

Більше того, апеляційний суд зазначає, що діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено відкликання судового наказу.

Скасування судового наказу визначено ст.ст. 170-171 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відкликання судового наказу.

Таким чином, враховуючи, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження щодо поліпшення матеріального становища відповідача, а також не надано доказів про збільшення витрат на утримання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення позову про зміну способу стягнення аліментів.

Колегія суддів зазначає, що таким чином суд першої інстанції фактично переглянув своє раніше ухвалене судове рішення, яким є судовий наказ, який набрав чинності, та ухвалив нове судове рішення, що не передбачено діючим цивільно-процесуальним законодавством.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Жмурко С.Л. підлягає задоволенню, рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2024 року - скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору.

Так, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ОСОБА_1 слід компенсувати за рахунок державного бюджету сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 489,88 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жмурко Світлани Леонідівни, задовольнити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2024 року, скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за рахунок державного бюджету сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 489,88 (дві тисячі чотириста вісімдесят дев`ять гривень 88 коп.).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М.Сегеда

Р.Д.Громік

М.М.Драгомерецький