Справа № 740/1594/24
Провадження № 2/740/716/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 серпня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Пулинець Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У березні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 184818 грн 16 коп заборгованості за договором №470098-КС-001 від 13 липня 2023 року, з яких 44826 грн 89 коп-сума прострочених платежів по тілу кредиту; 134699 грн 42 коп-сума прострочених платежів по процентах, 5291 грн 85 коп-сума прострочених платежів за комісією. Позов обгрунтований тим, що 13 липня 2023 року від ТОВ «Бізнес Позика» ОСОБА_1 прийняла пропозицію (оферту) укласти договір №470098-КС-001 про надання кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-8454 направленого на номер телефону відповідача, тобто між сторонами укладений договір про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту шляхом перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , строк кредитування 24 тижні, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14957034 процентів за кожен день користування кредитом, річна процентна ставка 9151,89 процентів, термін дії договору до 28 грудня 2023 року. Відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 10830 грн, тобто здійснивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Станом на 12 лютого 2024 року по вказаному договору заборгованість складає 184818 грн 89 коп. Представник позивача Мишевська Н.М. позов підтримує, судовий розгляд просить провести за відсутності.

Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження із підготовчим засіданням на 03 травня 2024 року, яке відкладене на 06 червня 2024 року, при цьому 02 травня 2024 року представником відповідача адвокатом Іллющенком С.В. подане клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 06 червня 2024 року за результатами підготовчого засідання, в яке відповідач не з`явилась і не подала доказів щодо свого хворобливого стану, справу призначено до судового розгляду по суті на 19 серпня 2024 року.

Згідно із заявою від 19 серпня 2024 року представник відповідача адвокат Іллющенко С.В. просить справу розглянути за відсутності його та відповідача, також останнім 19 серпня 2024 року подано відзив на позовну заяву, при цьому представник відповідача обізнаний про факт відкриття провадження у справі та строки подачі відзиву, зокрема у розумний і достатній строк після клопотання від 02 травня 2024 року, тобто мав об`єктивну можливість у межах розумних строків подати відзив, проте подав його в день розгляду 19 серпня 2024 року, тобто майже через 2,5 місяці, що не може об`єктивно вважатись розумним строком і не може бути підставою для відкладення судового розгляду, при цьому за правилами ч.2 ст.126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду. З даних підстав відзив відповідача від 19 серпня 2024 року підлягає залишенню без розгляду.

За встановлених обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутності сторін за наявними матеріалами, що в свою чергу відповідає розумному балансу їх інтересів та дотриманню розумних строків розгляду справи.

Фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію", відповідно до ч.3 ст.11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У судовому засіданні встановлено, що 13 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №470098-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, згідно умов якого, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту із погодженням умов сплати процентів і комісії, який був підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» з використанням одноразового ідентифікатора UA-8454, направленого відповідачу на номер телефону НОМЕР_2 , вказаного останньою, як позичальником, в анкеті клієнта, із вказівкою суми бажаного кредиту у розмірі 50000 грн. Також згідно з довідками ТОВ ФК «Елаєнс» від 29 лютого 2024 року 13 липня 2023 року перераховано ОСОБА_1 25000 грн, 25000 грн по кредитному договору №470098-КС-001 від 13 липня 2023 року на картку отримувача НОМЕР_1 . Також за інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 14 квітня 2024 року на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту за № НОМЕР_1 і по виписці по даному рахунку зараховано 13 липня 2023 року перекази на 25000 грн, 25000 грн. Будь-яких доказів на спростування цих обставин відповідачем не надано.

Вказаний договір від 13 липня 2023 року укладений між відповідачем та ТОВ «Бізнес Позика»" як фінансовою установою, договір містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування. Даний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, його недійсність прямо не передбачена законом, а тому в силу ст.204 ЦК України він є правомірним, що станом на 19 серпня 2024 року не спростовано.

Згідно з розрахунком позивача, із врахуванням часткової оплати 10830 грн, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 12 лютого 2024 року становить 44826 грн 89 коп- сума прострочених платежів по тілу кредиту, 134699 грн 42 коп- сума прострочених платежів по процентах, 5291 грн 85 коп- сума прострочених платежів за комісією, всього 184818 грн 16 коп.

Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, після цього в охоронних правовідносинах права та інтереси забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказане також зазначено Великою Палатою Верховного Суду 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16, зокрема, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст.1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 184818 грн 16 коп заборгованості за кредитним договором.

Також судом при розгляді справи враховано, що сторонами, із врахуванням свободи визначення умов договору відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, погоджені умови сплати відповідачем фіксованих процентів-у розмірі 1,14957034 процентів за кожен день користування кредитом, що станом на час розгляду справи у встановленому порядку не спростовано, при цьому відповідач, як позичальник, отримала від позивача грошові кошти, власником яких вона не була, і отримала можливість певний час правомірно не повертати надані їй грошові кошти, натомість у неї виникло зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 2422 грн 40 коп судового збору відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 , місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження-01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-41084239, 44826 грн 89 коп прострочених платежів по тілу кредиту, 134699 грн 42 коп прострочених платежів по процентах, 5291 грн 85 коп прострочених платежів за комісією, а всього стягнути 184818 (сто вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісімнадцять) грн 16 коп заборгованості за договором про надання кредиту.

Стягнути із ОСОБА_1 , місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження-01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-41084239, 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя В.Олійник

Повне рішення суду складене 03 вересня 2024 року.