Провадження № 2/127/1768/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю представника позивача адвоката Лисого О.В.,

представника відповідача адвоката Жукова В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 80000,00 грн., матеріальну шкоду в розмірі 6358,33 грн., витрати за проведення незалежної експертизи щодо визначення вартості матеріального збитку в розмірі 3500,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Вінницького міського суду від 31.01.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки. Згідно з частиною першою статті 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що 26 червня 2023 року біля 19 години 06 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO SENS», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Соборної в м. Вінниці, в напрямку вул. Пирогова, в районі будинку № 92, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому справа-наліво перетинав проїзну частину пішохід ОСОБА_1 , який вів велосипед, не надав йому переваги у русі, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити, в результаті чого, з необережності, допустив наїзд на останнього. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 636 від 21.08.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана лобної ділянки справа, підшкірна гематома в лобній ділянці справа, забій шийного та грудного відділів хребта, закритий перелом остистого відростку сьомого шийного хребця з розходженням уламків, пошкодження зв`язкового апарату лівого колінного суглобу, садна та забої ділянок правого та лівого колінних суглобів, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102- 23/14480- ІТ від 15.08.2023 - «В даній дорожній обстановці водій автомобіля, марки «ЗАЗ-DAEWOO SENS», р.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди». Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками від неї, пішоходу ОСОБА_1 було завдано значної моральної та матеріальної шкоди.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ-DAEWOO SENS», р.н. НОМЕР_1 , відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР3968319, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ. Керуючись вищевказаними положеннями Закону №1961-IV, представник позивача, 10.07.2023 повідомив страховика про настання страхового випадку та звернувся 22.03.2024 із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування пов`язану із матеріальною шкодою, а саме пошкодження велосипеда на суму 15376,67 грн. відповідно до висновку незалежного експерта №130Е-09/2023. 27.03.2024 потерпілий надав згоду страховику щодо погодженої суми страхового відшкодування та способу і умов виплати, тобто СК «Оберіг», виконала свій обов`язок по відшкодуванні матеріальної шкоди. Велосипед марки «KHS WINSLAW» позивачем був придбаний 23.05.2022 у вело-магазині ФОП ОСОБА_3 за 21735,00 грн., що підтверджується товарним чеком та накладною б/н від 23.05.2022. Отже, з метою захисту та відновлення свого права, а саме відновлення власної речі в натурі, стала необхідність у придбані відповідного велосипеда. Оскільки даний велосипед був придбаний за 21735,00 грн., страховою компанією було відшкодовано 15376,67 грн., тому різницю в сумі 6358,33 грн. слід стягнути із відповідача, а а також витрати про проведенню експертного дослідження.

Крім того, позивач зазначає, що він працював кур`єром «Глово» по доставці товарів, продуктів харчування, надаючи власні послуги, керуючи власним велосипедом чим і саме забезпечував себе матеріально. Після отриманих травм позивач втратив змогу виконувати функції, які виконував раніше, а саме мати фізичну змогу керувати велосипедом, оскільки отримані травми і досі мають свій прояв у фізичному плані. Постійно болить, крутиться голова, виникають больові спазми, що потребують періодичного відпочинку в горизонтальному положенні та прийому знеболювальних. Даний стан здоров`я змусив відмовитись від керування велосипедом, а надавати послуги пішим ходом, що призвело зменшення продуктивності та відповідно прибутку. Враховуючи те, що після отриманих травм позивач позбавлений можливостей виконувати життєво-необхідні речі, які виконував до ДТП, які призвели до відповідних обмежень, позивач у своїй позовній заяві оцінив мінімальний розмір грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди у грошовому еквіваленті 80000,00 грн., оскільки відповідачем відшкодовано моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. у добровільному порядку.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Лисий О.В. позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача адвокат Жуков В.П. в судовому засіданні пояснив, що не заперечує щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 грн., оскільки відповідач на користь позивача вже сплатив у добровільному порядку 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Щодо відшкодування матеріальної шкоди вважає, що відсутні підстави для її стягнення з відповідача, оскільки відповідальність останнього була застрахована і страхова компанія повинна відшкодувати позивачу розмір матеріальної шкоди в межах ліміту. Також просив зменшити витрати на правову допомогу до 5000,00 грн., оскільки розмір витрат на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн. є завищеним по даній справі. Крім того, відповідачем було подано відзив на позовну заяву (а.с. 78-82), яким мотивований тим, що 26.06.2023 приблизно о 19.06 год., в м. Вінниця по вул.Соборній м.Вінниці, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом, порушуючи правила дорожнього руху допустив наїзд на пішоходному переході на потерпілого ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП велосипед належний позивачу отримав пошкодження. Згідно згоди потерпілої сторони від 27.03.2024, між ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «Оберіг», позивач погодився на виплату страхової суми в розмірі 14000 грн. Крім того, відповідно до п. 4 страхового полісу АР/3968319 від 18.06.2023 на автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума за заподіяну шкоду майну складає 160000 грн., а у випадку нанесення тілесних ушкоджень 320000 грн., тому стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6358,33 грн. та витрат за проведення експертизи у розмірі 3500,00 грн. є такими, що не відповідають інституту страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки позивач погодився на суму страхового відшкодування в розмірі 14000 грн. Також позов не містить розумного та справедливого обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди на суму 80000 грн., оскільки надані докази та описи отриманих тілесних ушкоджень мали бути врегульовані з ТДВ «Страхова компанія «Оберіг», яке є страхувальником відповідача, про що свідчить страховий поліс АР/3968319 від 18.06.2023. Надані медичні документи, подані разом із позовною заявою, також можуть бути сумнівними, оскільки позивач - ОСОБА_1 є 1995 року народження, однак надані письмові докази стосуються іншої людини яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2023 близько 19.06 год. ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ЗAЗ-DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Соборної в місті Вінниці, в напрямку вулиці Пирогова, в районі будинку №92, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому справа-наліво перетинав проїзну частину пішохід ОСОБА_1 , який вів велосипед марки «KHS WINSLOW», не надав йому переваги у русі, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити, в результаті чого, з необережності, допустив наїзд на останнього.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана лобної ділянки справа, підшкірна гематома в лобній ділянці справа, забій шийного та грудного відділів хребта, закритий перелом остистого відростку сьомого шийного хребця з розходженням уламків, пошкодження зв`язкового апарату лівого колінного суглобу, садна та забої ділянок правого та лівого колінних суглобів, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я.

В зазначені дорожній обстановці водій автомобіля марки «ЗAЗ-DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування із зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР). У діях водія ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам пункту 18.1 ПДР, які, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 4.16(a), 18.1 ПДР, відповідно до яких: пункт 4.16 (а) - пішохід має право: на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора; пункт 18.1 - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення водієм ОСОБА_2 вимог пункту 18.1 ПДР знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2024 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки. Згідно з частиною першою статті 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вирок набув чинності 02.03.2024 (а.с. 16-20).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 щодо транспортного засобу марки «ЗАЗ-DAEWOO SENS», р.н. НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «Страхова група «Оберіг» згідно Полісу №АР/3968319 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.06.2023, згідно з яким страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 320000 грн., за шкоду заподіяну майну 160000 грн., франшиза 0 грн. (а.с. 83).

Відповідно до висновку експерта №130Е-09/2023 від 27.09.2023, за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику КТЗ KHS WINSLAW, обладнаного електронабором з двигуном колесом, внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, станом на час виконання даної експертизи, складає 15376,67 грн. (а.с. 24-43).

22.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до генерального директора ТДВ «Страхова група «Оберіг» із заявою на виплату страхового відшкодування та відповідно до доповнення до заяви на виплату страхового відшкодування матеріальної шкоди від 26.03.2024, в яких просив здійснити йому виплату страхового відшкодування пов`язану із матеріальною шкодою, а саме пошкодження велосипеда у розмірі 15376,67 грн. відповідно до висновку незалежного експерта №130Е-09/2023 від 27.09.2023 (а.с. 46-47).

Відповідно до згоди потерпілої сторони щодо суми страхового відшкодування та способу і умов його виплати від 27.03.2024 потерпіла сторона ( ОСОБА_1 ) та Страховик (Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг») погодили виплату страхового відшкодування (у зв`язку з настанням страхового випадку 26.06.2023, за договором страхування #АР-3968319 від 18.06.2023), належне потерпілій стороні (за вирахуванням суми франшизи 0,00 грн.) в сумі 14000 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів по зазначеним реквізитам, що були надані потерпілою стороною. Страховик і Потерпіла особа досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи.

Отже, потерпілий ОСОБА_1 добровільно погодився, що завдана йому матеріальна шкода буде відшкодована страховиком в сумі 14000 грн.

ТДВ «Страхова група «Оберіг» виконала свій обов`язок щодо виплати потерпілому ОСОБА_1 погодженої суми матеріальної шкоди в розмірі 14000 грн., що не заперечується сторонами по справі і підтверджується матеріалами справи.

Звертаючись до суду, позивач вказував, що велосипед марки «KHS WINSLAW» був придбаний ним у ФОП ОСОБА_3 за 21735,00 грн., що підтверджується товарним чеком та накладною б/н від 23.05.2022. Страховою компанією було відшкодовано позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 14000 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача різницю між вартістю велосипеда та визначеним експертом розміром матеріального збитку на суму 6358,33 грн. (21735 грн. - 15376,67 грн.).

У постанові Верховного Суду від 21.12.2020 по справі №703/2166/16-ц зроблено правовий висновок про те, що з аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

Аналіз положень статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення у цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (у тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Згідно з п. 36.1 статті 36 Закону №1961-IV МТСБУ страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону №1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35 Закону №1961-IV).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, повинен нести страховик, який є належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17).

Відповідно до підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 цього Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1 ст. 9 Закону №1961-IV).

Заявляючи вимогу про стягнення з винуватця ДТП різниці (21735 грн. - 15376,67 грн.) між вартістю велосипеда та визначеним експертом розміром матеріального збитку на суму 6358,33 грн. (при цьому погоджена позивачем та виплачена йому страховиком сума страхового відшкодування 14000 грн.), позивач не довів належними та допустимими доказами той факт, що сума даної різниці 6358,33 грн. перевищує ліміт страхового відшкодування.

Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з Полісом №АР/3968319 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.06.2023 за шкоду, заподіяну майну потерпілого затверджено страхову суму у розмірі 160000 грн. на одного потерпілого.

З огляду на викладене, за відсутності інших доказів, суд приходить висновку, що у позивача наявне право на звернення до страховика з вимогою про відшкодування решти частини страхового відшкодування.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Частинами першою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовити в задоволенні позову.

Позивачем не надано суду доказів, що страховик ТДВ «Страхова група «Оберіг» відмовило позивачу у здійснені виплати решти суми страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.7 ст. 36 Закону №1961-IV рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Водночас, ТДВ «Страхова група «Оберіг» до участі у справі позивачем не залучено в якості співвідповідача.

Суд першої інстанції не наділений повноваженнями з власної ініціативи залучати співвідповідача до справи.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (постанова ВС від 28.10.2020 у справі №761/23904/19, від 20.01.2021 у справі №203/2/19).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з тим, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн. за завдану моральну шкоду з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вимогами ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру відшкодування позивачу моральної шкоди суд враховує, що на визначення розміру моральної шкоди впливає ступінь вини відповідача, а саме, що ним вчинені дії відносно порушення Правил дорожнього руху України та в результаті цього позивач отримав тілесні ушкодження, а також що внаслідок ДТП позивач втратив можливість використовувати свій велосипед у роботі та в особистому житті; переніс відповідні душевні страждання в результаті потрапляння в ДТП; витрачання позивачем часу для вирішення питань у зв'язку із ДТП; необхідності відновлення порушених прав шляхом звернення до адвоката і суду.

Отже, враховуючи характер, обсяг і глибину душевних страждань, яких зазнав позивач, характер правопорушення, вчиненого відповідачем, ступінь його вини, суд вважає, що обґрунтованим розміром відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди буде 10000 грн., що відповідатиме верховенству права, вимогам розумності та справедливості.

Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує вимоги, викладені в частині 3 цієї статті.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Інтереси позивача ОСОБА_1 по даній цивільній справі в суді представляв адвокат Лисий О.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 03.07.2023 та додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги від 03.07.2023, ордеру на надання правничої допомоги серії АВ №1113283 (а.с. 60-62, 69).

Відповідно до п. 3.1 Договору про надання правничої допомоги, передбачену в п. 1.2. параграфу 1 Договору, клієнт сплачує адвокату винагороду - гонорар в розмірі визначеною додатком №1 до цього Договору домовленістю у фіксованій грошовій сумі. Згідно з п. 1 Додаткової угоди №1 від 03.07.2023 на виконання п. 3 Договору про надання правової допомоги від 03.07.2023, який був укладений між адвокатом та клієнтом сторони погодили розмір гонорару адвоката за ведення справи, що становить 500,00 грн. за годину роботи відповідно до акту виконаних робіт та детального розрахунку наданих послуг, а також, клієнтом сплачується сталою сумою за домовленістю 7500 грн. за участь в судових засіданнях судах першої інстанції, незалежно від кількості їх проведення в яких було прийнято участь.

Згідно з Акту прийомупередачі виконаних робіт та детального розрахунку робіт (наданих послуг) адвокатом були надані наступні послуги: ознайомлення з матеріалами кримінального провадження - 2 год. 1000,00 грн.; правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі - 2 год. 1000,00 грн.; складання заяви та інших документів щодо звернення до страхової компанії «Оберіг» - 1 год. 500,00 грн.; звернення та складання заяви на звернення до експертної установи з визначення матеріального збитку - 1 год. 500,00 грн.; опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та цивільним відповідачем, формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії та аналіз судової практики - 4 год. 2000,00 грн.; складання цивільного позову до цивільного відповідача - 4 год. 2000,00 грн.; участь в судових засіданнях 7500,00 грн.Загальна вартість наданих адвокатом послуг по даній справі складає 15000 грн. (а.с. 63-66).

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру від 03.07.2023 та від 08.04.2024, позивач ОСОБА_1 сплатив адвокату Лисому О.В. 15000 грн. за надану правничу допомогу (а.с. 67).

В свою чергу, враховуючи часткове задоволення позову, з урахуванням складності справи та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих адвокатом послуг, ціни позову, фінансового стану сторін, з урахуванням заяви представника відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд вважає обгрунтованою та достатньою сумою для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу адвоката буде в розмірі 5000 грн.

Вимоги позивача про стягнення 3500,00 грн. за проведення незалежної експертизи щодо визначення вартості матеріального збитку не підлягають до задоволення, оскільки у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачу відмовлено.

Керуючись ст. 15, 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та 5000 грн. понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

У задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 09.08.2024.

Суддя: