Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1158/24

23 серпня 2024 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 .

Вимоги заяви обгрунтовує тим, що з ОСОБА_2 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2015 року. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася дочка ОСОБА_3 . Однак спільне життя у сторін не склалося і рішенням суду від 31.10.2017 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 часто приходив до її місця проживання, інколи у стані алкогольного сп`яніння та влаштовував сварки. З метою збереження повноцінної сім`ї для дитини, вони відновили спільне проживання, певний час проживали у фактичних шлюбних відносинах і у них народилася дитина. Однак поведінка ОСОБА_2 не змінилася, вони остаточно припили спільне проживання і протягом тривалого часу останній припинив з ними спілкування. Однак 08.08.2024 року ОСОБА_2 знову прийшов до її будинку та влаштував сварку. Оскільки ОСОБА_2 вчиняє щодо неї та дітей насильство протягом тривалого часу, вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства останнім щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, тому змушена звернутися із даною заявою до суду, оскільки попередні заходи вжиті поліцією виявились неефективними та не захистили її від насильства.

В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги заяви та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви визнав, не заперечив щодо видачі обмежувального напису. Запевнив, що не буде наближатися і спілкувати із колишньою дружиною, якщо вона цього не бажає.

Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2015 року. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася дочка ОСОБА_3 . Однак спільне життя з відповідачем не склалося і рішенням суду від 31.10.2017 року шлюб між ними розірвано. У 2021 році сторони на нетривалий час поновили спільне проживання, і у них народилася ще одна дитина. Надалі спільне життя у них не склалося і вони припинили спільне проживання. Проте ОСОБА_2 періодично приходить до місця проживання заявниці, влаштовує сварки, своїми діями вчиняє домашнє насильство щодо неї. Така ситуації призвела до того, заявниця перебуває у постійній психологічній напрузі та страху за своє життя та життя своїх дітей.

Щодо заінтересованої особи - ОСОБА_2 14.08.2024 року було винесено заборонний терміновий припис серії АА №408373 на 10 днів, яким встановлено факт вчинення ним 08.08.2024 року домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_1 та зобов`язано залишити місце проживання потерпілої особи, заборонено приходити та перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , а також в будь-який спосіб контактувати з потерпілою особою.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Предметом доказування у вказаній категорії справ є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки вона дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_2 .

Тож, відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінюючи сам вид насильства (психологічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про необхідність встановлення ОСОБА_2 тимчасових обмежень на строк 6 (шість) місяців: заборонити наближатися ближче ніж на 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 ; заборонити вести телефонні переговори з ОСОБА_1 , а також контактувати з нею за допомогою інших засобів зв`язку та через третіх осіб; заборонити на строк 6 (шість) місяців розшукувати ОСОБА_1 у разі, якщо йому не відоме її місце тимчасового чи постійного перебування (проживання).

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі наведеного, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст. 247, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому визначити йому тимчасові обмеження, а саме :

- заборонити ОСОБА_2 на строк 6 (шість) місяців, наближатися ближче ніж на 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 на строк 6 (шість) місяців вести телефонні переговори з ОСОБА_1 , а також контактувати з нею за допомогою інших засобів зв`язку та через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_2 на строк 6 (шість) місяців розшукувати ОСОБА_1 у разі, якщо йому не відоме її місце тимчасового чи постійного перебування (проживання).

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган селищної ради за місцем проживання заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий О. А. Шишко