Провадження 2-з/574/2/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Буринь

Суддя Буринського районного суду Сумської області Гук Т.Р., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дзявун Юлії Сергіївни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

27.06.2024 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Дзявун Ю.С., звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 22.07.2024 року вказані позовну заяву ОСОБА_1 та заяву про забезпечення позову передано на розгляд до Буринського районного суду Сумської області за підсудністю.

04.09.2024 року справа надійшла до Буринського районного суду Сумської області.

Заяву про забезпечення позову представник позивача мотивує тим, що 02.02.2020 року між позикодавцем ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_2 було укладено договір позики №02/02/2020. Відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику в у власність грогові кошти в сумі 66560 дол. США, а позичальник зобов`язувався повернути позику у визначений строк, а саме до 31.08.2020 року.

Крім того, 28.02.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики №28/02/2020. Відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику в у власність грогові кошти в сумі 54000 дол. США, а позичальник зобов`язувався повернути позику до 15.04.2020 року. На день звернення до суду з даною заявою заборгованість за вищезазначеними договорами відповідачем не погашена та складає 166560 доларів США. Проте, разом із штрафними санкціями загальна сума заборгованості становить 186681,72 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на день звернення з заявою до суду еквівалентно 7543197,97 грн.

Відповідач вчасно не погасив заборгованість. При цьому уникає зустрічей комунікації, не вживає заходів щодо погашення заборгованості, що є підставами стверджувати, що лише накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі.

Вважає, що є всі підстави стверджувати про ймовірність передачі відповідачем грошових коштів, які є предметом спору, а також наявного у нього майна, яким він володіє на праві власності, третім особам, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

На даний час позивачу відомо, що відповідачу на праві власності належить на ступне майно: машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 18,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; машиномісце № НОМЕР_2 , загальною площею 18,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; квартира чотирикімнатна, загальною площею 124 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер майна: 25616132.

На підставі викладеного, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, а також грошові кошти ОСОБА_2 в розмірі 186681,72 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на день звернення з заявою до суду еквівалентно 7543197,97 грн., які знаходяться в банківських установах та всіх рахунках відкритих на його ім`я, інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали суду.

У відповідності до положень ч.1 ст.153 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пунктах 1 та 2 якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

В свою чергу арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як роз`яснено п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належать: машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 18,8 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; машиномісце № НОМЕР_2 , загальною площею 18,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; квартира чотирикімнатна, загальною площею 124 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; а також на праві спільної сумісної власності квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер майна: 25616132, що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, представником позивача обґрунтовано, що ОСОБА_2 , за яким оформлено право власності вищезазначене нерухоме майно, дійсно може здійснити відчуження, належного йому нерухомого майна, тому є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

За наведеного, з урахуванням підстав та змісту позову, балансу інтересів сторін, суд вважає, що заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, та грошові кошти останнього, які знаходяться в банківських установах та всіх рахунках відкритих на його ім`я, є обґрунтованою.

Разом з цим, на думку суду відсутні підстави для накладення арешту на частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки вона належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а будь-які відомості про те, що рівність їх часток встановлено за домовленістю співвласників або законом в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, накладення арешту на частину вказаної квартири може призвести до порушення прав іншого співвласника ОСОБА_3 , яка не є стороною у справі.

Крім того, у випадку одночасного накладення арешту на грошові кошти відповідача в розмірі заявлених позовних вимог та на все належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, вжиті заходи забезпечення позову будуть неспівмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому арешт підлягає накладенню на грошові кошти на рахунках та нерухоме майно лише в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дзявун Юлії Сергіївни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Накласти арешт в межах позовних вимог в розмірі 186681,72 дол. США, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 7543197,97 грн., на наступне майно:

- машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 18,8 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- машиномісце № НОМЕР_2 , загальною площею 18,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- квартира чотирикімнатна, загальною площею 124 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- грошові кошти ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), які знаходяться в банківських установах та всіх рахунках відкритих на його ім`я.

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Примірник ухвали направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05.09.2024 року.

Суддя: Т.Р. Гук