ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Васильєва П.С. на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛСМА-БУД» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування посилався на те, що 29 грудня 2021 року між ним та відповідачем укладений договір підряду, за яким відповідач зобов`язався передати вікна та провести їх встановлення, а позивач зобов`язався сплатити грошову суму передбачену договором. Позивач виконав своє зобов`язання сплативши загальну суму 1 620 000 грн. Проте відповідач досі не виконав взяті на себе зобов`язання. Враховуючи, що відповідач істотно порушив умови договору позивач просив розірвати укладений договір, повернути грошові кошти сплачені відповідачеві за договором, а також стягнути пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вимога про розірвання договору є позасудовим способом захисту прав позивача, а тому вимагати сплачені кошти за договором не можливо. Станом на 13.12.2023 року позивачем було проведено оплату за договором, однак на грудень 2023 року відповідач не виконав обов`язку із поставки та встановлення вікон.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 -адвокат Васильєв П.С.. Представник ТОВ «ОЛСМА-БУД» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про отримання повістки в електронному суді. (а.с.119зв.)

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції виходив із того, що вимога про розірвання договору у даному випадку не може бути задоволеною у зв`язку із тим, що це позасудовий спосіб захисту прав позивача, а вимога про стягнення сплачених за договором коштів не може бути задоволена, адже позивач не скористався правом на односторонню відмову від договору, а тому, на даний час, може вимагати в судовому порядку лише виконання відповідачем обов`язку в натурі.

Проте такий висновок суперечить встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Стаття 846 ЦК України визначає, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно із статтею 613 ЦК України, кредитор є таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Положеннями статті 615 ЦК України установлено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до частин 1, 3 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених положень законодавства розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Згідно з частиною 2 статті 598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 2 статті 849 ЦК України визначено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛСМА_БУД» та ОСОБА_1 укладено договір поставки з установкою №29/12/21-1, у відповідності з яким виконавець за завданням замовника зобов`язався передати у передбачені у даному договорі строки Покупцеві товар та провести його встановлення, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та його відповідну установку до акту приймання-передачі виконаних робіт, а також сплатити за відповідний товар та його установку передбачену даним договором грошову суму. (а.с. 9-12)

Предметом поставки є алюмінієві вироби та їх відповідне встановлення.

Сторони дійшли згоди про те, що умови та порядок доставки товару, ціни на товари зазначаються у специфікації до цього договору.

Так, Сертифікацією №1 від 29.12.2021 року передбачено, що загальна вартість товару та робіт за цим договором складає 1 717 000,00 грн. Оплата має бути здійснена: передоплата в сумі 550 000 грн. до 30.12.2021 року; передоплата в сумі 800 000 грн. до 30.01.2022 року; передоплата в сумі 270 000 грн. до 30.03.2022 року; остаточний розрахунок в сумі 96 000 грн. протягом трьох банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт. Також сторони визначили, що доставка конструкцій проводиться в строк до 23.03.2022 року, доставка склопакетів до 09.04.2022 року, а встановлення конструкцій провадиться в строк з 23.03.2022 року до 14.04.2022 року.

На виконання умов договору позивачем перераховувалися на користь відповідача грошові кошти згідно договору - 30.12.2021 року на суму 269 000 грн.; 11.01.2022 року на суму 281 000 грн.; 01.02.2022 рок на суму 280 500 грн.; 03.02.2022 року на суму 241 320 грн.; 02.02.2022 року на суму 278 180 грн. , що підтверджується банківськими квитанціями. Також позивачем долучено платіжні інструкції від 13.02.2023 року на суму 269 500 грн. та від 13.02.2023 року на суму 500 грн.

Призначення платежу у вказаних квитанціях вказано - «за алюмінієві конструкції дог 22/12/21-1 від 24.12.21 рах 47 від 29.12.21».

Призначення платежу у вказаних платіжних інструкціях вказано «за алюмінієві конструкції дог 29/12/21-1 від 29.12.21 рах 47 від 29.12.21». отримання зазначених коштів відповідачем не заперечується.

Судом установлено, що між сторонами було укладено договір підряду на виконання робіт по виготовленню та монтажу віконно- дверних систем,склопакетів, відповідач отримав від позивача передоплату у розмірі 1620 000 грн.

Таким чином встановлено, що позивач як замовник, виконав свій обов`язок зі сплати на користь відповідача, як підрядника, коштів у розмірі 1620 000 грн, що підтверджується банківськими квитанціями та платіжними інструкціями. Відповідач з урахуванням принципу змагальності сторін не спростував зазначеного доказу, належних та допустимих доказів виконання робіт за цим договором у визначений договором термін, не надав.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені положеннями статті 651 ЦК України, відповідно до яких зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Під час розгляду справи судом встановлено та не спростовано відповідачем, що ним не поставлено позивачу віконно-дверні системи,стіклопакети та не проведено їх монтаж, які є предметом оспорюваного договору.

Відповідно до частини другої статті 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Однак, при вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязання, в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові).

Під час розгляду справи відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що ним поставлено позивачу віконно-дверні системи,стіклопакети та проведено їх монтаж згідно договору.

Відповідачем не доведено наявність поважних причин невиконання ним своїх обов`язків по даному договору підряду, що є його процесуальним обов`язком.

З огляду на викладене та з урахуванням положень частини другої статті 651, частини другої статті 851 ЦК України, вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору поставки з установкою №29/12/21-1 від 29 грудня 2021 року підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої, четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору підряду є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином мало місце порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору підряду. Отже, оскільки відповідачем допущено істотне порушення умов зазначеного договору щодо його виконання , тому цей договір підлягає розірванню зі стягненням з відповідача здійсненої позивачем попередньої оплати у розмірі 1620 000 грн.

На зазначені обставини суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про те, що договір не може бути розірваний в судовому порядку.

Враховуючи наслідки розірвання договору поставки та той факт, що підстава, на якій відповідач отримав передоплату відпала, то наявний у ТОВ "Олсма- Буд" обов`язок повернути позивачу суму грошових коштів, сплачену позивачем за договором поставки з установкою №29/12/21-1 від 29 грудня 2021 року в розмірі 1620000 грн., що підтверджується банківськими квитанціями та платіжними інструкціями.

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки зміни або розірвання договору визначені у статті 653 ЦК України, відповідно до частини п`ятої якої у випадку, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Пунктом 9.4 договору передбачено, що постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару або робіт.

Встановивши наявність підстав для розірвання договору у зв`язку із його невиконанням, вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Позивачем надано розрахунок пені за період з 14 квітня 2022 року (дати закінчення роботи ) до 24.11.2023 року, де кількість прострочених днів за договором про надання послуг становить 590, позивачем сплачено відповідачу в якості передоплати грошові кошти у розмірі 1620000 грн. Пеня за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару та робіт за вказаний період складає 1187881,64 грн..Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком пені,оскільки він нічим не спростовується.

За визначенням, яке міститься у статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позову, адже відповідач не виконав умови договору підряду, відповідач отримав кошти за віконно-дверні системи,склопакети, їх монтаж, проте в подальшому такі роботи не виконані.

Позивачем сплачена сума за договором, яка станом на момент звернення з позовом (08 грудня 2023 року) складала 1 620 000 грн, на зазначену суму позивач нарахував 1 187 881,64 грн пені, 360 070,52 грн інфляційних втрат, що разом складає 1 547 952,16 грн.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді пені і інфляційних втрат, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, колегія суддів вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, зменшити розмір пенідо 300 000,00 грн., що відповідатиме принципу пропорційності у цивільному судочинстві.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат.

Встановлено, що строк виконання відповідачем зобов`язань за договором було встановлено 14 квітня 2022 року. На зазначену дату позивачем на виконання договору було внесено 1 350 000 грн. та 13 лютого 2023 року було внесено ще 270 000 грн..Таким чином інфляційне збільшення на 27.11.2023 року склало 317826,31 грн. із розрахунку: 1350000х1.000=308309,06 грн. та 270000х1.035251=9517,85 грн..

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонам виникли із розірвання договору підряду, тобто правові підстави спору інші, аніж грошове зобов`язання, а тому не вбачається правових підстав для застосування трьох процентів річних. Таким чином в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин при ухваленні рішення судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції ,то є підстави для зміни розподілу судових витрат.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, апеляційна скарга задоволена з ухваленням нового рішення, то судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 27242,60 грн..

Керуючись ст. ст.367, 368, 376,382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Васильєва П.С. задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛСМА-БУД» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Розірвати договір поставки з установкою №29/12/21-1,укладений 29 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛСМА -БУД» та ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛСМА-БУД» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) сплачені кошти за договором в сумі 1 620 000 (один мільйон шістсот двадцять тисяч) грн., пеню в сумі 300 000 (триста тисяч ) грн.,інфляційні втрати в сумі 317826,31( триста сімнадцять тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 31 копійка.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛСМА-БУД» () на користь держави судовий збір в розмірі 27 242,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: