Справа № 671/724/24
Провадження № 2/671/354/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 р. м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Никифорова Є. О.

секретар судового засідання Козак Г. А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Наркевицька селищна рада, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Наркевицької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

На обґрунтування позову вказано, що з 27.08.2008 року і по сьогоднішній день, тобто вже більше 15-ти років, ОСОБА_2 володіє та користується житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами (хлів та погріб) за адресою: АДРЕСА_1 , який вона придбала 27.08.2008 року у ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Шмирківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області № 307 від 11.09.2008 року та довідкою Шмирківського старостинського округу Наркевицької селищної ради ТГ Хмельницького району Хмельницької області № 24 від 04.03.2024 року. В процесі користування вказаним житловим будинком Позивачка сплачує відповідні платежі за отримані послуги з електро та газопостачання.

Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на території Наркевицької селищної ради Хмельницького району, Хмельницької області.

Згідно п. 1.8. рішення Наркевицької селищної ради Хмельницької області № 2-18/2022 від 07.07.2022 року вулицю «Гагаріна» в с. Шмирки Хмельницького району Хмельницької області було перейменовано на вулицю «Садова».

Згідно технічного паспорту площа об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , якими Позивачка володіє та користується з 27.08.2008 року становить: житловий будинок - 50,5 кв.м., хлів - 36,8 кв.м., погріб - 8,7 кв.м.

Відповідно до звіту про оцінку майна товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт» № 02/21032024 від 21.03.2024 року ринкова вартість житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами (хлів та погріб), 1949 року побудови за адресою: АДРЕСА_1 , становить 37 020 гривень.

Посилаючись на приписи ст. 344 ЦК України позивач стверджує, що вона 27.08.2008 року добросовісно придбала у ОСОБА_3 житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами (хлів та погріб) за адресою: АДРЕСА_1 , і по сьогоднішній день, тобто більше 15-ти років продовжує відкрито і безперервно володіти та користуватись ними, а тому набуває права власності на вказані об`єкти нерухомого майна (набувальна давність), за рішенням суду.

Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами (хлів та погріб) за адресою: АДРЕСА_1 .

Наркевицька селищна рада позов не визнала та в своєму відзиві зазначила, що вона не є належним відповідачем у справі.

08.05.2024 судом за клопотанням представника позивача замінено відповідача у справі та залучено до участі у справі у якості відповідача ОСОБА_3 замість Наркевицької селищної ради про що постановлено відповідну ухвалу.

Цією ж ухвалою судом залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача Наркевицьку селищну раду.

06.06.2024 судом задоволено клопотання представника про витребування від Наркевицької селищної ради доказів звірених копії витягу з по господарської книги на спірний будинок.

Відповідач ОСОБА_3 в своєму відзиві позов визнала.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що 27.08.2008 в неї з ОСОБА_3 було досягнуто домовленість про купівлю-продаж житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 , але договір купівлі-продажу вони не укладали так як право власності ОСОБА_3 не було зареєстроване у встановленому законом порядку. На той момент вона вважала, що для оформлення купівлі-продажу буде здійснення запису в по господарській книзі, що вона є власником. Про необхідність нотаріального оформлення договору вона не була обізнана. В сільській раді при свідках нею були передані гроші та складено розписку.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, в своєму відзиві просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Представник Наркевицької селищної ради, яка була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явився.

Неявка відповідача та представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не перешкоджає розгляду справи.

24.06.2024 в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено ухвалу про відмову у прийнятті визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону та продовжено розгляд справи.

Судом встановлено, що 27.08.2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домовилися про купівлю-продаж житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 . На виконання даної домовленості ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 4000,00 грн про що було складено розписку, яка підписана свідками та ОСОБА_3 . Надалі Шмирківською сільською радою було здійснено запис до погосподарської книги про те, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу.

Зазначене підтверджується розпискою та довідкою старости Шмирківського старостинського округу № 24 від 04.03.2024.

З 27.08.2008 року ОСОБА_2 володіє та користується житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами (хлів та погріб) за адресою: АДРЕСА_1 , сплачує за комунальні посилиги заьвказаною адресою, що підтверджується платіжними інструкціями про сплату послуг газопостачання, розподілу газу, електропостачання (а. с. 17 23).

Згідно довідки, виданої виконкомом Шмирківської сільської ради № 307 від 11.09.2008 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 . Зазначений житловий будинок належав ОСОБА_4 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно заповіту, посвідченому Шмирківською сільською радою 12.03.2007, після смерті ОСОБА_4 даний житловий будинок належав ОСОБА_3 27.08.2008 житловий будинок продано ОСОБА_2 .

Станом на 23.05.2024 на за адресою: АДРЕСА_1 право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не зареєстровано, що підтверджується інформаційною довідкою.

Рішенням № 102 від 22.09.2008 Шмирківської сільської ради виділено у користування ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,25 га.

Згідно технічного паспорту площа об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , якими Позивачка володіє та користується з 27.08.2008 року становить: житловий будинок - 50,5 кв.м., хлів - 36,8 кв.м., погріб - 8,7 кв.м.

Відповідно до звіту про оцінку майна товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт» № 02/21032024 від 21.03.2024 року ринкова вартість житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами (хлів та погріб), 1949 року побудови за адресою: АДРЕСА_1 , становить 37 020 гривень.

Судом також встановлено, що в простій письмовій формі чи нотаріальній формі договір купівлі-продажу житлового будинку між сторонами не укладався.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. Водночас володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначається як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави.

Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), на яку позивачка посилалася у апеляційній скарзі, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) та від 22 лютого 2021 року у справі № 607/21758/19 (провадження № 61-18513св20), від 11 листопада 2022 року у справі № 547/200/21 (провадження № 61-3172св22), від 29 вересня 2023 року у справі № 1522/9367/12 (провадження № 61-1662св22).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач понад 10 років безперервно та відкрито володіє спірним будинком, разом з тим, позивачем не надано доказів, що вона не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності оскільки відповідно до положень статті 657 ЦК України, що діяла на момент досягнення домовленості про купівлю-продаж будинку, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, в той час як здійснення запису в погосподарській книзі про зміну власника не має правового значення.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, оскільки позивач не є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна протягом 10 років, а відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 328, 392, 344, 657 ЦК України, статтями 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 06.09.2024.

Суддя Є. О. Никифоров