РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3956/24

провадження у справі №2/0285/1364/24

11 вересня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого - судді Помогаєва А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук М.В.

розглянув у спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб, що був зареєстрований 14.11.2020 року Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 286.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Шлюбні відносини не підтримують з січня 2022 року.

В судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач у заяві до суду просів шлюб розірвати. Разом з тим заперечував проти стягнення з нього судових витрат.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14.11.2020 року Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 286 (а.с. 7).

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для них.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Розірвання шлюбу засвідчує розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, суд вважає позов обґрунтованим, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення.

У зв`язку з відсутністю заперечень відповідача проти вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю - суд задовольняє цю вимогу.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується банківською квитанцією (а.с. 1)

Крім того, позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру, яка видана адвокатом Улибіною-Вельгус М.В. (а.с. 12)

Відповідач заперечує проти стягнення з нього на користь позивача зазначених витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Враховуючи предмет позову, неможливість позасудового врегулювання спору, виходячи з принципів рівності прав і обов`язків подружжя, справедливого балансу інтересів сторін, суд визнає, що витрати, пов`язані з розірванням шлюбу в судовому порядку, підлягають розподілу між сторонами в рівних частинах.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1/2 частина суми судового збору в сумі 1211,20 грн., сплаченого позивачем під час звернення до суду, що становить 605,60 грн.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Предметом спору в дані справі є розірвання шлюбу.

На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання позовної заяви, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката.

Враховуючи фактично надані послуги адвоката зі складання позовної заяви, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.

Решта частина очікуваної виплати позивача у даній справі на користь адвоката в сумі 1000 грн. є необгрунтованою, отже - не підлягає відшкодуванню.

Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 2605,60 грн (605 грн 60 коп + 2000 грн).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 24, 110, 112 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), зареєстрований 14.11.2020 року Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 286,

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат у розмірі 2605 грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарга не подана. У випадку оскарження - рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Помогаєв