СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/10652/24

пр. № 2/759/3875/24

22 липня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Пушкарського О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора,

встановив:

ОСОБА_1 , через свого представника-адвоката Клюска Р.В., заявила позов до Київської міської ради, як представницького органу територіальної громади м. Києва, за яким просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після її двоюрідної сестри ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано втратою певних документів, що підтверджують рідство позивачки зі спадкодавицею, та втратою правовстановлюючого документу про право власності на 1/3 частку спірної квартири, що не дозволяє позивачці оформити спадщину в загальному порядку.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 04.06.2024 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позов, а рівно і інших заяв по суті спору не надходило.

Представник позивачки Клюско Р.В. подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без участі сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач та третя особа своїх представників в суд не направили.

За таких обставин, з урахуванням того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на наявних доказах.

Судом встановлено таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

До майна померлої в Дванадцятій київській державній нотаріальній конторі 10.10.2023 року заведено спадкову справу №1121/2023.

З огляду на спадкову справу вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася двоюрідна сестра спадкодавиці ОСОБА_1 , інших спадкоємців не має, до спадкової маси входить право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

07.03.2024 року державний нотаріус Фещук Н.І. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, про що винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Постанова обґрунтована відсутністю оригіналу документа на право власності на 1/3 частку спадкової квартири, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райрадою держадміністрацією м. Києва 03.12.1997р. (розпорядження №4457) та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 26.12.1997р. за реєстровим №2547, а також відсутності документального підтвердження факту, що батько спадкодавиці та батько спадкоємиці є рідними братами.

Позивачка визнає, що вказане свідоцтво про право власності на житло і свідоцтво про народження її батька втрачене.

За таких обставин суд визнає постанову нотаріуса обґрунтованою.

Разом з тим, доводи позивачки в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження доказами.

Так, з огляду на свідоцтво про шлюб дівоче прізвище позивачки ОСОБА_1 .

Батьками позивачки, згідно зі свідоцтвом про народження були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про народження, спадкодавиця ОСОБА_2 народилася в сім`ї ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У свідоцтві про народження ОСОБА_8 зазначено, що його батьками були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , місце народження - село Мар`янівка Макаровського району Київської області.

Державний архів Київської області, на запит позивачки, надав архівну довідку від 02.11.2023р. №01-43/2171(1) про народження ОСОБА_6 . В даній довідці зазначено, що згідно із актовим записом про народження, складеним «Мар?янівською Сільською Радою Макарівського району Київської Області» (так у документі) від 28 жовтня 1936 року №27 « ОСОБА_6 » (так у документі) народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також у довідці вказано, що його батьком був « ОСОБА_10 » та його матір?ю була « ОСОБА_12 ».

ОСОБА_6 , згідно зі свідоцтвом про смерть, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 47 років.

Разом з тим, в довідці старости смт. Клавдієво-Тарасівське та с. Порокостень від 22.03.2024 року №181 зазначено, що ОСОБА_2 постійно проживала без реєстрації з 10.01.2023 року за адресою: АДРЕСА_3 та перебувала на утриманні своєї двоюрідної сестри гр. ОСОБА_1 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та була похована за її рахунок.

Місцем смерті ОСОБА_2 в свідоцтві про смерть зазначено саме смт. Клавдієво-Тарасове Бучанського району Київської області.

Крім того, на руках у позивачки перебувають свідоцтво про смерть батька спадкодавиці, правовстановлюючі документи на спадкове майно та інші документи належні спадкодавиці.

За таких фактичних даних, на переконання суду, у стороннього наглядача не має виникнути сумнів що ОСОБА_2 та ОСОБА_13 є двоюрідні сестри.

Згідно ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Двоюрідні брати та сестри спадкодавця, відповідно до ст. 1266 ч. 4 ЦК України, спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (за правом представлення).

Отже, з урахуванням того, що батько позивачки (дядько спадкодавиці) помер до відкриття спадщини, суд знаходить доведеним, що позивачка є спадкоємицею до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , третьої черги спадкування за законом.

Знаходить своє підтвердження доказами і спадкова маса.

Так, орган приватизації Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва 03 грудня 1997 року видав розпорядження №4457 про передачу ОСОБА_2 у приватну власність квартиру АДРЕСА_2 . На підставі цього розпорядження керівником органом приватизації 03 грудня 1997 року видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_2 , в рівних частках. В наступному органом приватизації Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації 15 лютого 2011 року прийнято розпорядження №77 про виправлення в свідоцтві про право власності на житло по АДРЕСА_4 , а саме змінено прізвище співвласника ОСОБА_8 на вірне ОСОБА_8 .

Саме оригінал вказаного свідоцтва не зберігся.

Проте, у позивачки наявна копія цього свідоцтва, що посвідчена 30.11.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галущенко Н.М. за реєстровим №4925.

До того ж, начальник комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на запит нотаріуса надав інформаційну довідку KB-2023 №32603 від 30.10.2023, за якою згідно з даними реєстрових книг Бюро, 1/3 частина кв. АДРЕСА_2 , на праві власності зареєстровано за ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районною держадміністрацією м. Києва 03.12.1997, розпорядження №4457 від 03.12.1997. Дата проведення реєстрації в Бюро 26.12.1997 за реєстровим №2547.

Право власності на решту квартири ОСОБА_2 набула в порядку спадкування після батьків ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, які видані 16.09.2013 року державним нотаріусом дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. за реєстровими № 3-594, та № 3-593, відповідно.

Отже право власності на квартиру АДРЕСА_2 належало ОСОБА_2 , в цілому.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, неподання нотаріусу документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, відповідно до ст. 49 Закону України, є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

За наведених фактів та вимог закону, суд приходить до висновку, що позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилась після померлої ОСОБА_2 , проте не може оформити її в загальному порядку, через відсутність правовстановлюючого документу на частку спадкової квартири, а відтак її права є порушеними.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтями 16, 392 ЦК України встановлено, що власник має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності.

Саме на вказані норми і послалась позивачка в обґрунтування позову.

Тому, суд знаходить позов обгрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню на підставі вказаних норм закону та додатково ст.ст. 1216, 1223, 1258, 1268 ЦК України.

Питання про розподіл судових витрат позивачам не порушувалось, заходи забезпечення позову судом не вживались.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265, 281, 282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 73,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий М.Ф. Сенько