Справа №173/1410/24
Провадження №2/173/656/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Салтиковій С.І

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, про розірвання спадкового договору,-

ВСТАНОВИВ:

09.05.2024 року до суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з позовом про розірвання спадкового договору до відповідачів, ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області

10.05.2024 року отримані довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів фізичних осіб.

10.05.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 08.07.2024 року.

08.07.2024 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 08.07.2024 року.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить: розірвати спадковий договір укладений 11 грудня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М. за реєстровим № 3343, укладеним між гр.гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Зняти заборону відчуження накладену приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М. на будинок за адресою: АДРЕСА_1 за спадковим договором від 11.12.2004 року № 3343, заборона № 75 між гр.гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 11.12.2004 року між нею, її чоловіком, ОСОБА_4 , та гр.гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений спадковий договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М. і зареєстрований у реєстрі за № 3343 та реєстрі заборон відчуження за № 75.

У відповідності до п. 1 договору вони з чоловіком передають після своєї смерті у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (по одній другій частці кожному), належний їм на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою 06.09.1962 року за р. № 1297, зареєстрованого в БТІ м. Верхньодніпровська 07.10.1991 року за р. № 4335, саманний, обкладений цеглою жилий будинок А-1, жилою площею 38,8 кв.м., загальною площею 52,8 кв.м., з надвірними будівлями: саманні, обкладені цеглою сіни а-1, а, цегловий тамбур а-1, навіс а-1, ганок а, шлакоблочна літня кухня Б-1, шлакоблочний погріб п/д, шлакоблочний сарай Б-1, цегловий гараж В-1, цегловий літній душ Д-1, цеглова вбиральня Ж, шиферний гараж З-1, навіс Г-1, хвіртки № 1, паркан № 2 № 3, № 4, мощення І частка колодязя К, водогін № 5, що знаходиться в АДРЕСА_2

За умовами п. 4 договору Відповідачі взяли на себе обов`язок: повністю та довічно утримувати їх, забезпечувати одягом, їжею, поміччю, ліками, надавати грошову допомогу. Відповідачі зовсім не виконують, покладених на них обов`язків. ОСОБА_6 проживає фактично зі своєю родиною в Києві, та не приділяє їй належної уваги. На сьогодні він є військовослужбовцем і сам визнає те, що належним чином не турбується про неї і не проти того, щоб вона знайшла людину, яка буде доглядати за нею.

А ОСОБА_7 є громадянкою Росії і взагалі жодного разу з моменту укладання спадкового договору не приїздила на територію України, що й стало підставою звернення до суду.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, подавши нотаріально посвідчену заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Справу просить розглядати у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади. Відзив на позовну заяву не надала.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору представник Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 11.12.2004 року між позивачем, чоловіком позивачки, ОСОБА_4 , з однієї сторони як відчужувачами і відповідачами, як набувачами був укладений спадковий договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М. і зареєстрований у реєстрі за № 3343 та реєстрі заборон відчуження за № 75, що підтверджується копією спадкового договору.

У відповідності до п. 1 укладеного спадкового договору позивачка з чоловіком передають після своєї смерті у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (по одній другій частці кожному), належний їм на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою 06.09.1962 року за р. № 1297, зареєстрованого в БТІ м. Верхньодніпровська 07.10.1991 року за р. № 4335, саманний, обкладений цеглою жилий будинок А-1, жилою площею 38,8 кв.м., загальною площею 52,8 кв.м., з надвірними будівлями: саманні, обкладені цеглою сіни а-1, а, цегловий тамбур а-1, навіс а-1, ганок а, шлакоблочна літня кухня Б-1, шлакоблочний погріб п/д, шлакоблочний сарай Б-1, цегловий гараж В-1, цегловий літній душ Д-1, цегловий сарай Е-1, цеглова вбиральня Ж, шиферний гараж З-1, навіс Г-1, хвіртки № 1, паркан № 2 № 3, № 4, мощення І частка колодязя К, водогін № 5, що знаходиться в АДРЕСА_2

Відповідно до ст. 1302 ЦК України - За спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі муже бути подружжя, один із подружжя , інша особа.

Відповідно до ст.. 1305 ЦК України - набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після відкриття.

За умовами п. 4 договору Відповідачі взяли на себе обов`язок: повністю та довічно утримувати позивачку та її покійного чоловіка, забезпечувати одягом, їжею, поміччю, ліками, надавати грошову допомогу, що підтверджується копією спадкового договору.

За доводами позивачки відповідачі зовсім не виконують, покладених на них обов`язків за укладеним спадковим договором. Так, відповідач ОСОБА_2 , проживає фактично зі своєю родиною в Києві, та не приділяє позивачці належної уваги. На сьогодні ОСОБА_2 є військовослужбовцем і сам визнає те, що належним чином не турбується про позивачку і не проти того, щоб позивачка знайшла людину, яка буде доглядати за нею. Дані факти підтверджуються поданою відповідачем, ОСОБА_2 , нотаріально посвідченою заявою, який позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідачка, ОСОБА_3 , є громадянкою Росії і взагалі жодного разу з моменту укладання спадкового договору не приїздила на територію України, та не виконувала взяті на себе за спадковим договором зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За доводами позивачки відповідачі всіх цих обов`язків не виконують.

Факт невиконання відповідачами взятих на себе за спадковим договором зобов`язань підтверджується визнанням позову відповідачем ОСОБА_2 , та відсутністю будь-яких заперечень даному факту зі сторони відповідачки ОСОБА_3 .

Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відповідно до ст. ст. 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України - Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 , позовні вимоги визнаються, факти викладені позивачкою в позовній заяві знайшли своє підтвердження..

Відповідачем, ОСОБА_3 , будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надано. При цьому як на час укладання договору так і в подальшому відповідач ОСОБА_3 , проживала на території Російської Федерації, що позбавляло її можливості виконувати умови укладеного спадкового договору. Тому суд приходить до висновку, що факт невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за укладеним спадковим договором знайшов своє підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1306 ЦК України - Спадковим договором може бути встановлено, що в разі смерті одного з подружжя спадщина переходить до другого, а в разі смерті другого з подружжя його майно переходить до набувача за договором.

Відповідно до п. 7 укладеного між сторонами спадкового договору від 11.12.2004 року передбачено, що в разі смерті одного із ВІДЧУЖУВАЧІВ, їх майно переходить до подружжя, який пережив, а у випадку смерті другого із подружжя все майно переходить до НАБУВАЧІВ, згідно із договором.

Судом встановлено, що один із подружжя відчужувачів, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Таким чином після смерті відчужувача, ОСОБА_4 ,, належна йому частина в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , перейшла до позивачки ОСОБА_1 .

Таким чином на час подання позовної заяви у позивачки виникло право вимагати розірвання укладеного 11.12.2004 року спадкового договору в цілому, а не лише належної їй частини в спільному сумісному майні подружжя.

З оцінки наданих позивачем доказів в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт невиконання відповідачами, ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 , укладеного спадкового договору.

Приписи ст.41 Конституції України закріплють право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 605 грн. 60 коп., з кожного .

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області про розірвання спадкового договору - задовольнити.

Розірвати спадковий договір, укладений 11 грудня 2004 року між ОСОБА_4 , 1932 року народження який помер, ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 , з однієї сторони, і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКППН НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_5 , з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М. за реєстровим № 3343.

Зняти заборону відчуження накладену приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М. на будинок за адресою: АДРЕСА_1 за спадковим договором від 11.12.2004 року № 3343, заборона № 75 укладеним між ОСОБА_4 , 1932 року народження який помер, ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 , з однієї сторони, і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКППН НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_5 , з другої сторони.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКППН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , по 605 грн. 60 коп., з кожного, на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений до 08.07.2024 року.

Суддя Петрюк Т.М

Направлене до ЄДРСР: 29.07.2024 року

Дата набрання законної сили: 08.08.2024 року