Справа № 569/7271/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на транспортний засіб (скутер),

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, у якому просить визнати з 17 березня 2024 року його право власност на скутер YAMAHA BWS 50, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 16 березня 2024 року між ним та ОСОБА_4 було досягнуто домовленості, відповідно до якої ОСОБА_4 продасть, а він купить скутер YAMAHA BWS 50, тобто легкий мотоцикл з об`ємом двигуна до 50 куб.см, який був без реєстрації. За домовленістю загальна вартість скутера становила 400 доларів США, що дорівнює 15829 грн за курсом НБУ. 16 березня 2024 року ним було передано ОСОБА_4 в рахунок попередньої оплати частину від домовленої суми в розмірі 300 доларів США, що дорівнює 11872 грн за курсом НБУ. На підтвердження прийняття грошових коштів за скутер ОСОБА_4 власноручно написав йому розписку. 17 березня 2024 року під час чергової зустрічі ОСОБА_4 сказав, щоб він забирав скутер, тобто передав йому ключі від скутера. Скутер надалі він перевіз за допомогою транспортного засобу, оскільки в ньому не було пального. Залишок коштів (100 доларів США) мав передати йому до 01 квітня 2024 року. 28 березня 2024 року ним було передано ОСОБА_4 в рахунок повної оплати за скутер кінцеву домовлену між ними суму в розмірі 100 доларів США, що дорівнює 3957 грн за курсом НБУ, на підтвердження чого ОСОБА_4 власноручно написав розписку про прийняття грошових коштів за скутер. Взаємних претензій щодо отримання оплати за скутер та якості транспортного засобу в них немає. Таким чином, він за таким правочином набув з 17 квітня 2024 року право власності на скутер. Проте, 17 квітня 2024 року, орієнтовно о 22 годині, попередній власник транспортного засобу ОСОБА_4 , не розібравшись в ситуації щодо домовленостей про передачу йому скутера, подав до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській обласі заяву про, нібито, викрадення його скутера, який не був зареєстрований у дозвільних державних органах. На пропозицію правоохоронних органів він добровільно видав скутер, який був надалі правоохоронним органом перееданий на відповідальне збереження ОСОБА_4 . З`ясувавши всі обставини події ОСОБА_4 направив до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області нотаріально засвідчену заяву від 02 квітня 2024 року з підтвердженням того, що усі непорозуміння щодо купівлі-продажу транспортного зсобу вичерпані, конфлікт спільних інтересів відсутній.

Відповідач у заяві від 29 травня 2024 року позов визнав та підтвердив, що між ним та ОСОБА_3 було досягнуто домовленості про купівлю-продаж спірного скутера, який ним не був зареєстрований у встановленому порядку. За домовленістю вартість скутера становила 400 доларів США. Ним було отримано від ОСОБА_3 кошти в сумі 400 доларів США, на підтвердження чого були написані та передані позивачу розписки. 17 березня 2024 року, не розібравшись в ситуації щодо домовленостей про порядок передачі скутера, подав до поліції заяву про нібито викрадення скутера, який він продав. З`ясувавши обставини події ним було направлено до Рівненськкого районного управління поліції ГУНП в Рівненській області нотаріально засвідчену заяву з підтвердженням того, що усі непорозуміння щодо купівлі-продажу транспортного засобу вичерпані, конфлікт спільних інтересів відсутній. Взаємних претензій щодо отримання плати за скутер та якості транспортного засобу в них немає, а тому не заперечує протии позовної заяви.

Ухвалою від 30 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_3 суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 12 липня 2024 року суд закрив підготовче провадженн та призначив справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов визнав. Додатково пояснив, що заяву в поліцію відповідач подав, бо не знав, що скутер забрав саме позивач. При цьому, працівників поліції викликали сторонні особи, а не ОСОБА_4 Скутер нині знаходиться у нього на відповідальному зберіганні, але право власності на нього на підставі укладеного договору належить позивачу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_4 (відповідач) ІНФОРМАЦІЯ_1 на автомобільному ринку м.Рівне отримав від ОСОБА_3 (позивача) 300 доларів США як задаток за мопед YAMAHA BWS 50. Загалом домовленість по вартості мопеда 400 доларів США, що підтверджується розпискою, підписаною ОСОБА_5 16 березня 2024 року.

Згідно з розпискою від 28 березня 2024 року, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 остаточну суму 100 доларів США як оплату за скутер YAMAHA BWS 50, номер 4ВХ-007311.

З листа Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області № 9312/200/6-24 від 08 квітня 2024 року встановлено, що слідчим відділом Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000692 від 18 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України. 19 березня 2024 року мопед марки «YAMAHA», модель BWS 50, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , був визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та передани на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

В ході проведення експертного дослідження мопеда (скутера) YAMAHA BWS 50 встановлено, що він має ідентифікуючі ознаки: номер рами 4ВХ-007311; рік виготовлення 1994; колір синій; об`єкм двигуна 49 куб.см; тип палива бензин; потежність 3 к.с. Ринкова вартість мопеда станом на 07 червня 2024 року за технічним станом на момент проведення експертизи складає 8951 грн, про що свідчить висновок № 07/06 експертного автотоварознавчого дослідження від 07 червня 2024 року.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст.639 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів (постанова Верховного Суду від 13 травня 2019 року у справі № 757/35505/17-ц).

Відповідно до п.7 Порядку, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Згідно з п.8 Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження (крім транспортних засобів, які перейшли у власність спадкоємця на підставі свідоцтва про право на спадщину), передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне письмове оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу. Перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, передбачений п.8 Порядку.

Зокрема, у випадку укладення договорів купівлі-продажу (міни, поставки) дарування транспортних засобів поза межами сервісних центрів МВС, центрів надання адміністративних послуг пункт 8 Порядку передбачає нотаріальне посвідчення договорів, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним.

Спірний транспортний засіб - мопед (скутер) YAMAHA BWS 50 не зареєстрований в уповноважених органах МВС, технічний паспорт на нього як у позиваа, так і у відповідача відсутній. Укладений між сторонами у вигляді розписки від 16 березня 2024 року договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений та не містить ідентифікуючих ознак транспортного засобу (номер рами, рік виготовлення, об`єм двигуна, потужність тощо).

У справі відсутні докази належності придбаного позивачем транспортного засобу на праві власності продавцю ОСОБА_4 , що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для відчуження транспортного засобу та порушення ним вимог п.8 Порядку.

Посилання представника позивача на правову позицію Великоїт палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20, відповідно до якої якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу, суд до уваги не бере. У вказаній справі Верховний Суд досліджував питання щодо визначення моменту переходу права власності на рухоме майно (транспортні засоби) від продавця до покупця та не досліджував питання законності відчуження не зареєстрованого в органах МВС транспортного засобу, а тому спірні правовідносини не є тотожними.

Суд також звертає увагу, що право власності позивача на спірний транспортний засіб відповідач не оспорює і між сторонами відсутній спір щодо права власності позивача на мопед (скутер). Про відсутність взаємних претензій щодо тримання оплати за скутер, якості транспортного засобу та належності його на праві власності позивача зазначив як позивач у позовній заяві, так і відповідач у заяві про визнання позову. Отже, право власності позивача на транспортний засіб як річ відповідач не оспорював до моменту звернення позивача до суду з позовом і не оспорює нині.

Визнання права власності як спосіб захисту цивільного права можливе у випадках, коли це право оспорюється, не визнається іншою особою, або власник втратив документ, який засвідчує його право власності. Захистити свої цивільне право особа може лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідач визнає право власності позивача на спірний транспортний засіб, не оспорює його. Докази порушення саме відповідачем права власності позивача на річ (транспортний засіб) у справі відсутні.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що право власності позивача порушене у зв`язку з вилученням у нього транспортного засобу та передачею останнього на відповідальне збереження відповідачу. Але у такому випадку право власності позивача порушує не відповідач, оскільки не є особою, уповноваженою на вилучення транспортного засобу.

Фактично право власності позивача на спірний траснпортний засіб не визнається/порушується органом досудового розслідування, який здійснює розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, в межах якого мопед визнаний речовим доказом. Тобто, обставини законності набуття позивачем права власності на спірний транспортний засіб нині встановлюються в межах кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом.

Враховуючи, що позивач не довів наявності у нього порушеного відповідачем права власності на спірний транспортний засіб, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а тому в позові належить відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на транспортний засіб (скутер).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складене 20 серпня 2024 року.

Суддя