Єдиний унікальний номер 599/1249/24
Номер провадження 2/599/481/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2024 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В. Г., за участю секретаря судового засідання Бородайко І.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2024 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав, у якій позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтував тим, що у зареєстрованому шлюбі у них народився син: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду від 26.06.2023 шлюб між ним і відповідачкою розірвано та визначено місце проживання їх неповнолітнього сина із позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 . З того часу відповідач ОСОБА_3 з ними не проживає. Упродовж цього року вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не сплачує коштів на утримання сина, не цікавиться станом здоров`я сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток та виховання сина. Крім цього, відповідач не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Син повністю знаходиться на повному утриманні та вихованні батька. Позивач вважає, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення відповідачки від виховання сина, свідоме нехтування нею своїми обов`язками, а тому її слід позбавити батьківських прав.

Ухвалою від 31.05.2024 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 08.08.2024 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засідання позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення з обґрунтувань зазначених у позові та просили задовольнити їх вимоги в повному обсязі.

Представник третьої особи органу опіки і піклування - Служби у справах дітей Зборівської міської ради Горба Л.В. в суді пояснила, що відповідачка на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Зборівській міській раді, яке відбулося 18.07.2024 не з`явилася, хоча про час і місце її проведення була повідомлена. Про причину своєї відсутності не повідомила. В зв`язку з цим працівниками Служби у справах дітей не проведено бесіду з мамою дитини, не з`ясовано її ставлення до малолітнього сина. Відповідно до наданого пакету документів мати дитини ОСОБА_3 , жодного разу не притягувалась до адміністративної відповідальності, сім`я не потрапляла в поле зору соціальних служб та не перебувала на обліку Служби у справах дітей, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. ОСОБА_3 не притягувалась до відповідальності за ухиляння від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей. Станом на 18.07.2024 до Служби у справах дітей Зборівської міської ради не поступало жодного подання з відділення поліції №2 (м.Зборів) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області щодо виявлення фактів невиконання, встановлених законом, батьківських обов`язків ОСОБА_3 та обставин, які б характеризували її особливості, як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її життю та психічному розвитку. Батько дитини, ОСОБА_1 на засіданні комісії теж не назвав вагомих причин щодо заявленого ним позову. Тому не можливо зробити чіткий висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому просила суд прийняти рішення по даній справі з урахуванням найкращих інтересів дитини.

Відповідач, будучи належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання, повторно, до суду не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, заяв про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позовну заяву до суду не подала.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю сторін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, свідків, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним кодексом України.

26.06.2023 року рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано.

У шлюбі в сторін народився син: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться станом здоров`я сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток та виховання сина. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Син повністю знаходиться на повному утриманні та вихованні батька.

Свідки ОСОБА_6 - рідний брат відповідачки, надав пояснення, що неповнолітнім ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 опікується батько - ОСОБА_1 . З племінником ОСОБА_4, який є йому похресником, підтримує теплі відносини, періодично провідує його. Останні два роки, приїжджаючи на день народження ОСОБА_4 чи на інші свята, він жодного разу не заставав там свою сестру - відповідачку. Більше того, розпитуючи хлопця про маму, він зазначив, що не отримував від неї жодних подарунків. Також жалівся, що мати майже не приходить до нього, а, навіть, коли приходить, то постійно свариться на нього. Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_1 - мати позивача надали суду аналогічні пояснення.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Відповідно до ч. ч. 2 і 3 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст.180 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Згідно з п. 2 ч. 1 статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до абзацу 6 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено: якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

У цій справі позов пред`явлено з підстав п. 2 ч. 1 ст.164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому, висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру.

Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19.

Служба у справах дітей Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області не надала суду висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачку, однак, зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим вирішити спір без висновку третьої особи.

Як вже зазначалось, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Саме такий висновок зроблено у відповідних постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

За абз. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності, враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Однак, це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (п. 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).

Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (ст. ст. 1, 9 Конвенції).

Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів, викладених в ст. 29 Декларації, згідно із якими: кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи; при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (ст. ст. 164-167).

Однак, в судовому засіданні беззаперечних фактів того, що відповідач умисно ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини не здобуто. Позивач не довів жодної із підстав, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення її батьківських прав відносно дитини.

Враховуючи той факт, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

З огляду на встановлене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав слід відмовити.

Судові витрати залишаються за позивачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити відповідача ОСОБА_3 , зареєстрована адреса місця проживання с.Підгайчики Тернопільський район, Тернопільська область, про необхідність змінити ставлення до свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме про необхідність брати участь у його вихованні та утриманні і покласти на орган опіки та піклування Зборівської міської ради контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами в загальному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повний текст рішення складено 07 вересня 2024 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В. Г.