Справа № 308/4890/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Янцо М.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального Матей Руслана Іванівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю і визнання спадкоємцем четвертої черги

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального Матей Руслана Іванівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю і визнання спадкоємцем четвертої черги.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її цивільний чоловік ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 . Позивачка та ОСОБА_3 проживали разом з весни 2012 року за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ними також проживала дочка ОСОБА_4 . До початку спільного проживання ОСОБА_3 проживав у власній квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 02.02.2022 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу за реєстровим №493, за яким ОСОБА_2 купила 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . 08 лютого 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу за реєстровим №86, за яким ОСОБА_2 купила 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Насправді ОСОБА_3 мав намір подарувати 2/3 частки квартири доньці позивачки, але з метою зменшення витрат па переоформлення відчуження було оформлено шляхом укладення договору купівлі-продажу. Цивільний чоловік позивачки 26.12.2018 року потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої і отримав тяжкі тілесні ушкодження, що доводиться повторним висновком судово-медичної експертизи №29 від 04.02.2020 року. Дані тілесні ушкодження потягли за собою тяжкий розлад здоров`я, внаслідок яких цивільний чоловік ОСОБА_3 втратив працездатність, переніс довготривале стаціонарне лікування, оперативне втручання, проходив курс відновного лікування. Внаслідок отриманих травм при вказаному ДТП у 2018 році ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності та у подальшому, 02.06.2020 році ОСОБА_3 отримав третю групу інвалідності та йому протипоказана важка фізична праця та він потребує нагляд та лікування у невропатолога. Вказане підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.05.2023 року по цивільній справі №308/10843/22. Після отриманих у 2018 році травм у ДТП цивільному чоловіку був необхідний постійний догляд в побуті, лікуванні, доглядала за ним позивачка, коли він не міг самостійно дбати про себе, аж до самої його смерті. Згідно акту про встановлення факту проживання, виданим ПП «УжБудСервіс» встановлюється факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з весни 2012 року і по день смерті свого цивільного чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала разом з ним в житловій квартирі АДРЕСА_3 та ОСОБА_2 здійснювала догляд за своїм цивільним чоловіком після травм, отриманих в результаті ДТП, що мало місце у 2018 році. Дані обставини можуть підтвердити свідки. Вищезазначені свідки є сусідами, так як проживають у будинках поруч, а тому їм відомі обставини, що є предметом доказування. Останній період життя ОСОБА_3 хворів внаслідок отриманих у ДТП травм. Позивачка весь час була біля нього і здійснювала необхідний догляд за ним. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Позивачка взяла поховання та всі витрати на себе, що підтверджується договором-замовленням на організацію поховання та надання суміжних ритуальних послуг №04 від 09.08.2023 року. На момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , (квартира належить доньці), інші зареєстровані особи відсутні, що доводиться довідкою, виданою 20.12.2023 року №3913/1306 відділом реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася в до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Матей Руслани Іванівни, де було надано відповідь про необхідність подати до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту проживання з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2012 року, тим самим є спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті. Спадщину за померлим ОСОБА_3 прийняла фактично, так як проживала з ним до дня його смерті за однією адресою. Також у визначений законом шестимісячний термін звернулася до нотаріуса ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини, за наслідками якого було надано витяг про заведення спадкової справи № 48/2023, номер у спадковому реєстрі 71759514. Оскільки, позивачка проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, то у відповідності до вимог ст.1264 ЦК України, таку слід визнати спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті. Встановлення факту проживання однією сім`єю і визнання спадкоємцем четвертої черги необхідно для оформлення спадщини.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2024 відкрито провадження у даній справі.

Відповідач надав письмовий відзив на позов, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження позовних вимог, вважає, що належним відповідачем є Ужгородська міська рада, а не виконавчий комітет.

Представник позивача подав заяву від 29.05.2024 про долучення електронних доказів.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги на підставі поданих доказів та показів свідків.

Представник відповідача, третя особа у судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні 21.08.2024 було заслухано наступних свідків.

Свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився в с. Ожидів Львіської області, проживає: АДРЕСА_4 , працює директором ПП «Ужгородметал» повідомив, що з ОСОБА_3 перебуває у дружніх відносинах з 2003 року, в подальшому у 2004 році познайомився з Віолеттою. Вони спочатку спільно проживали у Віолетти на вул.Джамбула, потім знімали квартиру, деякий час проживали у ОСОБА_8 вдома, коли у батька останнього були проблеми зі здоров`ям, спільно зустрічались цей час на міроприємствах. Коли сталася ДТП, то стверджує, оскільки сам приходив до лікарні, що ОСОБА_9 була біля нього. Всюди вони приходили удвох, були сім`єю, проводили свята разом, відпочивати їздили разом, придбали авто, однак, не узаконили свої відносини, навіть обручки носили. Як сім`я проживали понад 15 років, мали спільний бюджет, думає, що допомагали один одному. Після ДТП витрати оплачувала ОСОБА_9 , у Польщу поїхала за рік до ДТП, теж планувала померлого туди забрати.

Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народився у м. Стрий Львівської області, прописаний у АДРЕСА_5 , фактично проживає: АДРЕСА_6 , приватний підприємець, повідомив, що є другом з ОСОБА_11 по роботі, з ним познайомились більш як 15 років назад, співпрацювали по роботі до ДТП, часто сім`ями зустрічались, ті жили на зйомній квартирі, по роботі зауважень не було, у Львів їздили разом, зустрічались на свята. Разом проживають не менше 20 років, як сім`ю знає з 2011 року, з цього часу вони разом, спільно працювали, мали спільний бюджет, проводили святкування разом на пасху, на дачі у батька померлого, не знав, що вони не розписані. Віолетта перебувала за кордоном, коли трапилась аварія, то допомагала вона та друзі. За рік до аварії вона поїхала на роботу до Польщі.

Свідок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народилася у м. Ужгород, проживає: АДРЕСА_7 , приватний підприємець, повідомила, що є близькою подругою ОСОБА_9 , їх будинки через один перебували у близькості, разом росли, грались, вчились, є хресною мамою дитини ОСОБА_9 від іншого шлюбу. ОСОБА_3 був другим чоловіком ОСОБА_9 , познайомились близько 20 років тому, він виховував дитину позивачки. Вони разом жили у її батьків на АДРЕСА_8 , у 2010 році близько 2 років проживали у будинку самої ОСОБА_13 . Вони ніколи не сварились, ОСОБА_11 ніколи не підвищував голос на дитину, вважав її своєю. Позивачка працювала у банку, а потім при ліквідації такого, поїхала до Польщі на заробітки, а ОСОБА_14 залишився з дитиною тут. Коли сталася аварія, то ОСОБА_9 покинула все, виходжувала його після коми понад місяць, надавала після того належний догляд. У Польщі їй також допомогли. Вони не одружилися, але на святкуванні її 45-річчя ОСОБА_14 висловився про пропозицію Віолетті. Весь час вони разом жили, мали спільний бюджет, їм бракувало коштів, їздили за кордон на відпочинок двічі, в тому числі на весілля, відпочивали разом по Закарпаттю, у Львові, Калуші, не відомо чи ОСОБА_14 їздив до Польщі, ОСОБА_9 оплачувала похорон.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис №1031 відділом державної реєстрації акті цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.08.2023.

До матеріалів справи додано копію договору купівлі-продажу 1/3 частки квартири від 02.02.2022 про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , передала у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а остання прийняла 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Апшай С.В., зареєстровано в реєстрі за №493. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № інформаційної довідки 297545770 від 02.02.2022 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належать ОСОБА_2 .

Також до матеріалів справи додано копію договору купівлі-продажу 2/3 часток у квартирі від 08.02.2022 про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , передав 2/3 частки у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , а остання прийняла і сплатила за нього обумовлену грошову суму, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Мойсюк-Торохтіною І.І., зареєстровано в реєстрі за №86. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № інформаційної довідки 298502826 від 08.02.2022 2/3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належать ОСОБА_4 .

Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2023 у справі №308/10843/22 присуджено до стягнення з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 12292 (дванадцять тисяч двісті дев`яносто два) доларів США 27 центів, що станом на 15.08.2022 згідно з офіційним курсом НБУ є еквівалентом 449511 (чотириста сорок дев`ять тисяч п`ятсот одинадцять) гривень 10 копійок, з яких: 6000 доларів США сума основного боргу за договором від 17.04.2020, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Семен Є.В., зареєстрованим в реєстрі за № 204; 6000 доларів США штраф у розмірі 1 % від розміру несплаченої суми за кожен день прострочення; 292,27 доларів США 3 % річних від основного боргу відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Підставою звернення до суду стало те, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_15 про стягнення боргу за договором про добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, штрафу та трьох процентів річних від простроченої суми. В обґрунтування позову посилався на те, що 26.12.2018, приблизно о 00 год. 09 хв., ОСОБА_15 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «AUDI» моделі «100», реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_3 , рухаючись в м. Ужгород по вул. Минайська, зі сторони пр. Свободи у напрямку вул. Грушевського, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу «Зебра», що за перехрестям вулиць Минайська - 8-го Березня, діючи всупереч вимогам п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 4.16, 12.3, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проігнорував вимоги інформаційно-вказаного дорожнього знаку «5.35-1-5.35.2-Пішохідний перехід», та дорожньої горизонтальної розмітки 1.14.1 «Зебра», при під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу, на якому в той час рухався пішохід, та перед яким, на правій крайній смузі попутного для водія ОСОБА_15 . напрямку руху знаходиться зупинений автомобіль марки «AUDI» моделі «А4», реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_16 , який надав перевагу в русі пішоходові, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не вжив заходив для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, до застосування своєчасного гальмування, та допустив наїзд на пішохода потерпілого ОСОБА_3 , який в той час, діючи у відповідності з вимогами п. п. 1.4, 4.7 та 4.16 Правил дорожнього руху, розраховуючи на те, що всі учасники дорожнього руху виконують ці правила, маючи перевагу в русі переходив проїзну частину вул. Минайська, по дорожній горизонтальній розмітці «Зебра» нерегульованому пішохідному переході, справа наліво по ходу руху водія ОСОБА_15 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 у непритомному стані був доставлений в ОКЦНН на автомобілі екстреної медичної допомоги з тілесними ушкодженнями у вигляді: поєднаної краніо-торакально-скелетної травми; ВЧМТ, дифузне аксанальне пошкодження Adams III головного мозку; перелому основи та склепіння черепа; забою головного мозку важкого ступеню з тетрапарезом легким в руках та вираженим в ногах, вираженим порушенням функції ходи; плащевидної субдуральної гематоми зліва; ЗТГК; множинних переломів ребер зліва; лівобічний обмежений посттравматичний ексудативний плеврит; стан після дренування плевральної порожнини; багатоуламкового перелому тіла лівої лопатки з незначним зміщенням в стані неповної консолідації; перелому акроміального кінця лівої ключиці в стані формування несправжнього суглобу.

Відповідно до відомостей відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 20.12.2023 №3913/13-06 за адресою: АДРЕСА_2 був зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно з актом про встановлення факту проживання директора ПП «УжБудСервіс» ОСОБА_17 , в присутності мешканців та власників житлових квартир у буд. АДРЕСА_9 ОСОБА_18 , мешканка квартири АДРЕСА_6 , ОСОБА_19 , мешканка квартири АДРЕСА_10 , ОСОБА_20 , мешканець квартири АДРЕСА_11 , встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з весни 2012 і по день смерті свого цивільного чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала разом з ним в житловій квартирі АДРЕСА_3 та здійснювала догляд за ним після травм, отриманих в результаті ДТП, що мало місце у 2018 році. Також підтверджують наявність у них спільного побуту та прав і обов`язків як чоловіка та дружини.

Згідно з договором-замовленням №04 на організацію поховання та надання суміжних ритуальних послуг від 09.08.2023 ОСОБА_2 оплачувала послуги з поховання померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №75207789 приватним нотаріусом Матей Р.І. 20.12.2023 зареєстровано спадкову справу за №71759514, спадкодавець ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_10 .

У судовому засіданні оглянуто також фото докази спільного проживання, святкування подій ОСОБА_3 та позивачки з 2012 по аварію та після такої, фоторепортаж ДТП з ОСОБА_3 , зазначення у такому про піклування за потерпілим Віолеттою як дружиною.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 передбачено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Змістом положень статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною другою статті 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

З урахуванням наданих суду доказів у їх сукупності суд приходить до переконання, що такі підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як чоловіка та дружини у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2012 року, тим самим доводиться спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті, наявність у них взаємних прав і обов`язків, ведення спільного побуту. Зазначені обставини у суді першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , подані письмові докази, фотозображення та відео сюжет ЗМІ, доводів про недостовірність даних доказів суду не надано.

Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами позовні вимоги, а отже, такі підлягають до задоволення.

В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04,§ 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача.

За наведених обставин, керуючись ст.ст. 263, 265, 293, 294, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального Матей Руслана Іванівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю і визнання спадкоємцем четвертої черги - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 проживала з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2012 року, тим самим доводиться спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті.

Стягнути з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_2 1211,20 (одну тисячу двісті одинадцять грн. 20 коп.) грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_12 .

Відповідач: виконавчий комітет Ужгородської міської ради, Код , адреса: 88000, м. Ужгород, пл. Поштова 3, Закарпатської області.

Третя особа, яка не заявляє вимог: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Матей Руслана Іванівна, місцезнаходження: 88000, м. Ужгород, пл. Жупанатська, буд. 16, Закарпатської області.

Повне рішення складене 23.08.2024.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда