ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8576/24 Справа № 199/1242/24 Суддя у 1-й інстанції - Тітова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 30.10.2009 в загальній сумі 35 871 грн 15 коп. станом на 22.01.2024. Заборгованість складається з 13347,82 грн тіла кредиту та 22523,33 грн прострочених відсотків. Також позивач просив стягнути з відповідача у відшкодування понесених витрат по оплаті судового збору 2242,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що при укладенні договору з відповідачем сторони керувались положеннями ч.1 ст.634 ЦК України щодо договору приєднання. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив, що проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». Банком було відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом та відповідачу надано у користування кредитну картку, яка перевипускалась. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 15 000 грн. Таким чином, позивач зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач в порушення договірних зобов`язань зобов`язання за вищевказаним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 35 871 грн 15 коп. станом на 22.01.2024.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2024 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 30.10.2009 у розмірі 35 871 (тридцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят одна) грн 15 коп. - відмовлено в повному обсязі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

25.07.2024 року від Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга аргументована тим, що сторонами при укладенні кредитного договору було погоджено розмір відсоткової ставки.

Відповідачем не надано до суду доказів, що платіж 01.11.2020 року на суму 596 100,45 грн. здійснено саме ОСОБА_1 , не надано належних доказів погашення боргу по кредиту в повному обсязі.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 35871 гривні 15 копійок, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

ОСОБА_1 30.10.2009 підписала Заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з метою отримання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 11, 12).

Згідно з довідкою визначена базова відсоткова ставка в розмірі 3 % на місяць, а також відповідальність у виді пені, штрафів та комісій за здійснення операцій (а.с.11).

З виписки за договором АТ КБ «ПриватБанк» в графі картка зазначено про нарахування сум по трьом карткам № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 . Одночасно позивач зазначає, що кредитна картка з № НОМЕР_2 строком дії до листопада 2015 року, а кредитна картка з № НОМЕР_1 строком дії до серпня 2016 року.

Згідно виписки рахунку ОСОБА_1 за договором № б/н, складеної станом на 25.01.2024 вбачається здійснення операцій за рахунком відповідача. Так, з виписки вбачається, що відповідач використовувала кредитні кошти знімаючи готівку, оплачуючи покупки, тобто користувалась карткою, однак, з квітня 2014 року відповідач карткою не користувалась, з цього часу здійснювалось лише нарахування відсотків, штрафів, списання відсотків. Відповідачем здійснювалось лише поповнення картки, автоплатежі.

Згідно з наданим банком розрахунком за період з 30.10.2009 по 31.10.2020 заборгованість відповідача за наданим кредитом станом на 31.10.2020 року становить 631 971 грн 60 коп., з яких: 13 347 грн 82 коп. тіло кредиту, 615 423 грн 78 коп. відсотки, 3 200 грн пеня (а.с.23-34).

Згідно з наданим банком розрахунком за період з 01.11.2020 по 21.01.2024 заборгованість відповідача за наданим кредитом станом на 22.01.2024 року становить 35 871 грн 15 коп., з яких: 13 347 грн 82 коп. тіло кредиту, 22 523 грн 33 коп. відсотки (а.с.13-14).

Одночасно банком і у розрахунку заборгованості і у виписці по рахунку ОСОБА_1 зазначено, що 01.11.2020 року здійснено поповнення картки на суму 596 100 грн 45 коп.

У даній справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, який відповідає строку дії картки.

Так, судом встановлено, що 30.10.2009 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримала кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» №413740 із встановленням кредитного ліміту 1 000 грн, та зобов`язанням повернути витрачені кошти зі сплатою відсотків у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що кредитний ліміт відповідачу було збільшено до 15 000 грн., оскільки відповідач користувалась карткою з в межах збільшеного кредитного ліміту знімаючи готівку, що підтверджується випискою по рахунку відповідача.

Суд також погодився з доводами позивача, що кредитна картка перевипускалася, строк дії кредитної картки з № НОМЕР_2 до листопада 2015 року, а строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 до серпня 2016 року.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем судом встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту станом на час закінчення строку дії кредитної картки № НОМЕР_1 серпень 2016 року становить 38 981 грн 86 коп., з яких 13 347 грн 82 коп тіло кредиту, 24534 грн 04 коп. - заборгованість за відсотками, 1100 грн пеня.

Вимоги про стягнення коштів на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем не заявлено, а відповідно до розрахунку заборгованості нарахування відсотків та пені здійснювалось аж до 31.10.2020 року, поза межами строку кредитування, що суд вважає безпідставним.

Заборгованість відповідача станом на останній день строку дії картки №702797 31.08.2016 становила 38 981 грн 86 коп., з яких 13 347 грн 82 коп тіло кредиту, 24534 грн 04 коп. - заборгованість за відсотками, 1100 грн пеня.

Одночасно суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 з квітня 2014 року карткою не користувалась, а лише поповнювала карту № НОМЕР_1 , навіть після закінчення строку її дії у серпні 2016 року.

Безпідставне нарахування банком відсотків, штрафних санкцій (пені) поза строком кредитування призвело до збільшення загальної заборгованості відповідача ОСОБА_1 аж до 631 971 грн 60 коп., що у більш ніж 40 раз перевищує встановлений банком кредитний ліміт.

Після закінчення дії картки у серпні 2016 року відповідачем на погашення заборгованості у період з 01.09.2016 по 26.01.2017 було внесено 6 906 грн 53 коп., а 01.11.2020 року здійснено поповнення картки на суму 596 100 грн 45 коп., отже загальний розмір повернутих відповідачем банку коштів становить 603 006 грн 98 коп.

Враховуючи, що позивачем безпідставно поза строком кредитування, проводилось автоматичне нарахування процентів, у тому числі у підвищеному розмірі без узгодження з відповідачкою, автоматичне нарахування пені, штрафів, відповідачем ОСОБА_1 поза строком кредитування внесено на погашення заборгованості 603 006 грн 98 коп, суд вважає, що відповідачем повернуто, як фактично отримані та використані кредитні кошти, так і сплачено всі передбачені умовами договору платежі за користування ними.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що зобов`язання відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 30.10.2009 є припиненим, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості в розмірі 35 871 грн 15 коп. є безпідставними та задоволенню не підлягають, тому суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

Встановивши вказані обставини судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, з яким погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем безпідставно поза строком кредитування, проводилось автоматичне нарахування процентів, у тому числі у підвищеному розмірі без узгодження з відповідачкою, автоматичне нарахування пені, штрафів.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем повернуто, як фактично отримані та використані кредитні кошти, так і сплачено всі передбачені умовами договору платежі за користування ними.

При таких обставинах, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: