Провадження № 2/641/1219/2024 Справа № 641/965/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Надьон Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Калмикової Людмили Костянтинівни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Калмикової Л. К. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив стягнути з останнього на свою користь суму боргу за договором позики від 05.01.2024 року у розмірі 44 220,61 грн., а також судові витрати на загальну суму 5 211, 20 грн. які складаються із судового збору у розмірі 1211, 20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ОСОБА_1 як Позикодавцем та ОСОБА_2 як Позичальником 05.01.2024 року було укладено Договір позики. Відповідно до п. 1 Договору позики від 05.01.2024 року позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти в сумі 44 220, 61 грн., а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений Договором.

Згідно п. 2 Договору позики від 05.01.2024 року визначено, що на момент укладення Договору грошові кошти в сумі 44 220, 61 грн. позивач передав відповідачу у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 Договору від 05.01.2024 року позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк до 25.01.2024 року, при цьому повернення позики має бути здійснено рівною часткою (в тій же сумі).

Укладення договору позики і отримання грошей підтверджується розпискою відповідача від 05.01.2024 року. Так, згідно Розписки від 05.01.2024 року, відповідач своїм підписом у присутності двох свідків підтвердив, що він отримав у борг за Договором позики у позивача грошові кошти в сумі 44 220, 61 грн. та зобов`язався повернути їх до 25.01.2024 року. Однак, відповідач на порушення умов Договору позики від 05.01.2024 року, у встановлений Договором строк грошові кошти в сумі 44 220, 61 грн. не повернув. На усну вимогу позивача про повернення боргу не реагує, у зв`язку із вище зазначеним, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач та його представник адвокат Калмикова Л. К. не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, представник позивача подала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу за відсутності сторони позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, подав до суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву визнав в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з Договору позики, укладеного 05.01.2024 року, позикодавець ОСОБА_1 передав у власність позичальникові ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 44 220,61 грн., а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві суму позики в строк до 25.01.2024 року, при цьому повернення позики має бути здійснено рівною часткою (в тій же сумі). Згідно п. 2 Договору, на момент укладення Договору грошові кошти в сумі 44 220,61 грн. позивач передав відповідачу у повному обсязі. У п.9 Договору зазначено, що місцем виконання договору є м. Харків, Слобідський район, вул. Плеханівська (біля стадіону «Металіст»).

Згідно Розписки від 05.01.2024 року, відповідач своїм підписом у присутності двох свідків підтвердив, що він отримав у борг за Договором позики у позивача грошові кошти в сумі 44 220, 61 грн. та зобов`язався повернути їх до 25.01.2024 року.

Тож, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з 05.01.2024 року. На вимоги позивача до моменту звернення із даною позовною заявою до суду, тобто до 16.02.2024 року, й до теперішнього часу грошові кошти не повернуті відповідачем у строк, визначений у Договорі позики від 05.01.2024 року.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, положеннями ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1046,1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом, грошові кошти відповідачем не повернуто у встановлений у договорі строк, тому позовні вимоги щодо стягнення боргу в розмірі 44 220,61 грн. підлягають задоволенню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивача у сумі 4000 грн., суд зазначає наступне.

За приписами ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст.1ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

На підставі п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

Нормою ч. 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.137 та ч. 8 ст.141 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 року у справі №463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено(п. 1 ч. 2 ст.137 та ч. 8 ст.141 ЦПК України).

Так, у матеріалах справи наявний Договір про надання юридичних (адвокатських) послуг №7 від 05.02.2024 року, укладений між адвокатом Калмиковою Л. К. та ОСОБА_1 ; додаткова угода №1 до Договору про надання юридичних (адвокатських) послуг №7 від 05.02.2024 року, укладена між адвокатом Калмиковою Л. К. та ОСОБА_1 ; акт виконаних робіт від 05.02.2024 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Калмиковою Л. К., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за договором про надання юридичних (адвокатських) послуг №7 від 05.02.2024 року, всього на суму 4000 грн., квитанція до прибуткового ордеру№7 від 05.02.2024 року, згідно якої прийнято від ОСОБА_1 оплату згідно договору про надання юридичних (адвокатських) послуг №7 від 05.02.2024 року на суму 4000 грн..

Таким чином, аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, об`єм та складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їхньої вартості, суд дійшов висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.4,10 - 13,76 - 81, 141,263 - 265,268,273,280 - 283, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Калмикової Людмили Костянтинівни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05 січня 2024 року у розмірі 44 220 (сорок чотири тисячі двісті двадцять) грн. 61 (шістдесят одна) коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн., а всього на суму 5211 (п`ять тисяч двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя І. В. Зелінська