РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 572/193/24

Провадження № 22-ц/4815/943/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 03 червня 2024 року (ухвалене у складі судді Довгого І.І.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АМ5590495. Забезпеченим транспортним засобом є BMW 530D, р.н. НОМЕР_1 . 26.10.2018 року в м. Сарни мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW 530D, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події.

Відповідач, який був водієм, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до вироку Волинського апеляційного суду від 12.11.2020 року у справі №572/214/19 відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. На підставі страхового акту №00496/24/721 від 15.01.2021 року батьку потерпілого ОСОБА_4 було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 22338 грн., що підтверджується платіжним дорученням №153493 від 19.01.2021 року.

На підставі страхового акту №00520/24/721 від 15.01.2021 року матері потерпілого ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 67014 грн., що підтверджується платіжним дорученням №153876 від 20.01.2021 року.

Загальний розмір фактично понесених витрат позивачем склав 89352 грн., у зв`язку з чим у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача.

У зв`язку з наведеним, ПрАТ «Страхова група ТАС» просить стягнути з ОСОБА_1 89352 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та понесені судові витрати.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 03 червня 2024 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 89 352 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 3028 гривень судових витрат.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова група ТАС» є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду в частині стягнення витрат на спорудження пам`ятника у розмірі 35000 грн., ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з нього 35000 грн. витрат на спорудження пам`ятника, оскільки дані витрати були безпідставно відшкодовані потерпілій стороні страховою компанією, адже вони виготовлення та встановлення пам`ятника ним було оплачено у добровільному порядку. Крім того, покликається на порушення місцевим судом норм процесуального права під час відкриття провадження у справі за позовною заявою ПрАТ «Страхова група ТАС», яка містила недоліки, а тому підлягала залишенню без руху.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на спорудження пам`ятника у розмірі 35000 грн. та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що відповідачем фактично оскаржується рішення суду в частині стягнення витрат на спорудження пам`ятника у розмірі 35000 грн. і враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність рішення у частині, яка не оскаржується.

Судом встановлено, що 27.12.2017 року між Приватним акціонерним товариством Страхова група "ТАС" (далі - ПрАТ Страхова компанія "ТАС" ) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АМ5590495.

Забезпеченим транспортним засобом є BMW 530D, р.н. НОМЕР_1 .

Згідно вироку Волинського апеляційного суду від 12.11.2020 року ОСОБА_1 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.286 КК України до трьох років обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом на строк три роки, за те, що він 26.10.2018 року приблизно о 1 год. 19 хв., у темну пору доби, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 2.4, підпункту а) пункту 2.9, пунктів 12.1, 12.4, підпункту в) пункту 31.4.3, підпункту а) пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем BMW 530D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував на території України з порушенням митного законодавства, та рухаючись по вул. Вишневій в м. Сарни Рівненської області, зі сторони м. Рівне у напрямку м. Дубровиця Рівненської області, зі швидкістю близько 120 км/год., яка перевищує максимально допустиму швидкість на даній ділянці дороги та перевищує допустиму швидкість руху по умовах видимості проїзної частини, не виконав законної вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, не зупинився, а продовжив рух, неподалік господарства №72, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив виїзд вищевказаного транспортного засобу за межі проїзної частини вправо, де скоїв наїзд на дві бетонні опори лінії електропередач та огорожу господарств №№72 та 74 по вищевказаній вулиці, що призвело у подальшому до перекидання керованого ним автомобіля.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля BMW 530D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує зі змісту вироку Волинського апеляційного суду від 12.11.2020 року у справі №572/214/19, під час вчинення ДТП відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що батьки потерпілого через свого представника звернулися до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі страхового акту №00496/24/721 від 15.01.2021 року батьку потерпілого ОСОБА_4 було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 22338 грн., що підтверджується платіжним дорученням №153493 від 19.01.2021 року.

На підставі страхового акту №00520/24/721 від 15.01.2021 року матері потерпілого ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 67014 грн., у тому числі 44 676 грн. витрат на поховання, що підтверджується платіжним дорученням №153876 від 20.01.2021 року.

Загальний розмір фактично понесених витрат позивачем склав: 89352 грн., у зв`язку з чим у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального та процесуального права.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 про безпідставне здійснення страховою компанією виплати на відшкодування витрат на спорудження пам`ятника у розмірі 35000 грн., апеляційний суд бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів про повідомлення ПрАТ «СГ «ТАС» про здійснені між ним та потерпілою стороною взаєморозрахунків, зокрема, на виготовлення та встановлення пам`ятника.

Враховуючи, що обов`язок відшкодування витрат на поховання виник у ПрАТ «СГ «ТАС» на підставі закону (ст. 27.4 № 1961-IV), питання подвійного відшкодування потерпілій стороні таких витрат не може бути предметом розгляду у даній справі.

Разом з цим, особа, яка вважає, що майно, у тому числі грошові кошти, набуте іншою особою без достатньої правової підстави, може звернутися до суду в порядку статті 1212 ЦК України.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,

а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 03 червня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.