Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4828/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_4 . Дід позивача ОСОБА_5 помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про народження та одруження матері позивача ОСОБА_2 (відповідача). На підставі заповіту посвідченого Фанчиківською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області від 07.05.1996 року, на випадок своєї смерті ОСОБА_4 , зробила таке розпорядження: все своє майно де б воно не було з чого б не складалось і взагалі все те що їй належить на день смерті і на що за законом матиме право заповіла онукові ОСОБА_1 (позивачу). Після смерті баби відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0.94 га розташовану на територію Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва виданого на підставі держаного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК № 035172 від 08.02.2000 року. На день смерті баби осіб, що мали обов`язкову частину у спадщині за заповітом, не було. Відповідачу - ОСОБА_2 відомо про відкриття спадщини, про існування заповіту на користь позивача, вона не заперечує проти успадкування позивачем за заповітом земельної ділянки. Інших спадкоємців передбачених ст.1241 ЦК України немає. Разом з цим позивач не в змозі у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну діялянку, оскільки оригінал правовстановлюючого документа втрачено.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, однак згідно прохальної частини позовної заяви просив суд провести розгляд справи у його відсутність.

Відповідач будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання також не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи визнання позову відповідачем та що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_4 .

Дід позивача ОСОБА_5 помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про народження та одруження матері позивача ОСОБА_2 (відповідача).

На підставі заповіту посвідченого Фанчиківською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області від 07.05.1996 року, на випадок своєї смерті ОСОБА_4 , зробила таке розпорядження: все своє майно де б воно не було з чого б не складалось і взагалі все те що їй належить на день смерті і на що за законом матиме право заповіла онукові ОСОБА_1 (позивачу).

Заповіт заповідачем не змінений і не скасований.

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту відсутні.

Відповідач - дочка спадкодавця, як спадкоємець за законом, претензій до спадщини не заявляє.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 0,94 га розташована на територію Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі держаного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК № 035172 від 08.02.2000 року.

Суд констатує, що позивач після смерті спадкодавця спадщину прийняв згідно ст.1268 ЦК України, оскільки проживав разом з спадкодавцем на день її смерті.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексувстановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті бабусі позивач звернувся до нотаріуса, однак отримала відмову в оформленні спадщини із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, які втрачено.

Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями зазаповітоміза закономможуть бутифізичні особи, які є живими на часвідкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1ст. 1223 ЦК Україниправо на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 має законне право на визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81,206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,94 га, розташовану на території Фанчиківської сільської ради, Виноградівського району Закарпатської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ЗК № 035172, виданий на підставі розпорядження Виноградівської РДА № 285 від 04.06.1999 року зареєстровано в Книзі приватної власності на землю № 1825.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 26.08.2024.

ГоловуючийТ. Ю. Левко