Справа № 296/4649/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Кусік В.Р.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способу участі батька у вихованні дітей

ВСТАНОВИВ:

18.05.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини і просить визначити місце проживання малолітніх дітей сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 20.01.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Від шлюбу у сторін народилися діти син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та проживають разом з позивачем.

Після розірвання відносин з відповідачем стосунки погіршились і позивач змушена звернутися до суду про визначення місця проживання дітей з матір`ю, оскільки відповідач погрожує забрати дітей.

Відповідач пропонує розділити дітей, але позивач категорично заперечує, оскільки братів не можна розділяти, це нанесе їм психологічну травму.

Відповідно до постанови Корольовського районного суду від 27.04.2023 року відповідач - ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Позивач у повному обсязі може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в сфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Вважає, що в інтересах дітей проживати саме з позивачем, а не з їх батьком, оскільки дітей не можна розлучати з матір`ю.

У квартирі, в якій позивач проживає разом із своїми дітьми, є всі належні умови для того щоб діти могли мати здоровий сон, навчатися, гратися. Відповідач за вищевказаною адресою не проживає. Таким чином, проживання дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з позивачем відповідає їх інтересам.

Позивач працює секретарем навчальної частини в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права, має стабільний заробіток, що дає можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідач забезпечити не в змозі, оскільки періодично знаходиться в рейсах тривалий термін по всій території України.

Разом з тим позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача з дітьми і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому щоб діти через розлучення батьків не були позбавлені піклування батька.

Спиртними напоями позивач не зловживає, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, на обліку у психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання характеризується позитивно, добре ставиться до дітей.

Відповідач не може дати дітям належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дітей умов проживання, тому просить позов задовольнити.

18.05.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.19).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 02.06.2023 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.24).

25.07.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.38-41).

Зазначає, що після розірвання шлюбу він, колишня дружина і спільні діти зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

Власником квартири відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є відповідач. Однак, позивач чомусь замовчує і не вказує в позові цю обставину і що це за квартира, у якій вона проживає з дітьми.

В силу характеру своєї роботи відповідач багато часу проводить у дорозі і додому приїжджає 2-3 рази на місяць на декілька днів. У випадку відсутності замовлень на перевезення може перебувати вдома більш тривалий час до 2 тижнів підряд.

Під час перебування відповідача вдома відповідач тісно спілкується з синами, спить з ними в окремій кімнаті, готує їм улюблені ними страви, у випадку їх хвороби займається лікуванням, проводить з ними дозвілля.

Спору між сторонами про те з ким будуть проживати діти немає. Діти і так весь час проживають у цій квартирі з їх матір`ю.

Посилання позивача на те, що відповідач пропонував розділити дітей є оманливим і таким, що може розсварити дітей. Адже відповідач і так намагається проводити з хлопчиками час і вони завжди обоє разом з відповідачем, а не по одинці.

Щодо зазначення позивача про підстави доцільності проживання дітей з нею, а не з відповідачем, то вважає, що такі не можуть мати місце, оскільки по-перше, вимог про визначення місця проживання дітей з відповідачем - він не заявляв, бо у квартирі проживають всі разом - вчотирьох; по-друге, матеріальні умови для проживання ще тоді з колишньою дружиною створював відповідач сам, оскільки дружина не працювала; по-третє, відповідач і наразі незважаючи на розлучення продовжує забезпечувати дітей, несе витрати з утримання квартири, у якій живе позивач з дітьми ; по-четверте, окрім того, що відповідач офіційно сплачує стягнуті судом аліменти на утримання дітей відповідач ще несе окремі витрати на їх утримання: годує, одягає, взуває, оплачує інші потреби дітей; по-п`яте, позивач до позовної заяви не додає доказів своєї фінансової спроможності - доходів як і не пояснює з яких джерел доходів може сама матеріально забезпечити дітей, натомість додаючи лише довідку про місце роботи та характеристику; по-шосте, відповідач теж прихильник того щоб діти проживали в умовах нормального і гармонійного розвитку, саме тому і живуть всі разом у квартирі; по-сьоме, з приводу того, що відповідач не може забезпечити дітям безпечних умов життя, то позивач теж їх не забезпечує, адже рік тому повернулась з дітьми з-за кордону і проживає з ними у м. Житомирі; по-восьме, позиція позивача щодо неможливості розлучення дітей з матір`ю не відповідає сучасній судовій практиці про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, однак, незважаючи на неї сторони не мають спору щодо визначення місця проживання спільних малолітніх дітей.

Заперечує проти доводів позовної заяви проте що не може дати дітям належного виховання та розвитку, забезпечити нормальних безпечних умов проживання, адже є батьком дітей, який теж не зловживає спиртними та наркотичними напоями, на обліку в наркологічному диспансері та у психіатра не перебуває, має у власності житло, працює, заробляє, створив і створював достойні умови проживання як для дітей, так і для колишньої дружини, добре ставиться до дітей, які є прихильними до нього.

Відповідно до банківських платіжних інструкцій з жовтня 2022 по липень 2023 відповідачем було перераховано 44 000, 00 грн аліментів, за останні 4 місяці перераховано позивачу на додаткові витрати на дітей більше 19 000, 00 грн, за останній рік перерахував на особисту дитячу карту старшого сина ОСОБА_3 на його дитячі потреби більше 5 000,00 грн, за останні пів року відповідачем сплачено більше 18 000, 00 грн за комунальні платежі по квартирі, у якій проживає позивач з дітьми.

Таким чином, за останні пів року на користь позивача лише безготівкових платежів сплачено 87 000,00 грн.

Щодо притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності за ніби вчинення відносно позивача домашнього насильства зазначає, що відповідно до змісту резолютивної частини постанови суду відповідача було відразу звільнено від адміністративної відповідальності. Адже, як відповідач згодом дізнався даний конфлікт, який спровокувала сама позивач, був заздалегідь підготовлений купленими квітами, які нібито були подаровані іншим чоловіком. Це все було заради того аби виставити відповідача в негативному образі перед дітьми, підкріпити свою позицію у цій справі, а згодом і претендувати на більшу частку у власності на квартиру, оскільки в лютому 2023 позивач вже зверталась до суду з позовом про поділ майна подружжя, проте позовну заяву було повернуто судом через її недоліки.

Зазначає, що хоча усі і проживають в одній квартирі, однак, позивач умисно чинить відповідачу перешкоди у такому виді спілкування з дітьми як проведення з дітьми спільного відпочинку. Так, оскільки графік роботи відповідача є вільним, то відповідач має змогу хоч щомісяця завезти дітей на відпочинок. Тож вже минуло півліта, а позивач не дає відповідачу дітей для того аби відповідач їх повіз на оздоровлення та відпочинок до Карпат. Вважає її поведінку такою, що вчинена проти дитячих інтересів, оскільки діти теж воліють десь поїхати, щось побачити, провести час з батьком.

Крім того, позивач останнім часом не дає дітей для того аби відповідач їх завіз до бабусі - його матері в с. Райгородок Бердичівського району. До розлучення діти часто бували в селі, грались там на свіжому повітрі, їли бабині пироги зі свіжим молоком, мали безтурботне дитинство, однак, їх мати вирішила лишити дітей цього задоволення. Як і лишила права бабусю дітей бачитись та спілкуватись з онуками.

Все, що дозволяє позивач відповідачу як батькові по відношенню до дітей, це бути з ними в квартирі, готувати їм їсти, прибиратись по дому, можливість бути з ними в невеликому радіусі від квартири проживання.

На підставі викладеного, у зв`язку із відсутністю між сторонами спору саме про визначення місця проживання дітей просить суд на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України закрити провадження у справі за відсутності предмета спору.

25.07.2023 відповідачем подано зустрічну позовну заяву за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способу участі батька у вихованні дітей(а.с.28-32).

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 20.01.2022 шлюб між сторонами розірваний.

У сторін є спільні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Сини є прихильними до нього.

Після розірвання шлюбу він, колишня дружина і спільні діти проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

Власником квартири відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є він.

Однак, в силу характеру своєї роботи багато часу проводить у дорозі, додому приїжджає 2-3 рази на місяць на декілька днів. У випадку відсутності замовлень на перевезення може перебувати вдома більш тривалий час до 2 тижнів підряд.

Під час перебування вдома тісно спілкується с синами, спить з ними в окремій кімнаті, готує їм улюблені ними страви, у випадку їх хвороби займається лікуванням, проводить з ними дозвілля.

Спору між сторонами про те з ким будуть проживати діти немає. Діти і так весь час проживають у цій квартирі з їх матір`ю.

Однак, таке порційне спілкування з дітьми його не влаштовує. Адже він є їх батьком, і має такі ж права і обов`язки щодо їх виховання та присутності в їхньому житті, що і мати.

Відповідач за зустрічним позовом обмежує його участь в житті синів лише перебуванням з ними у квартирі і в недалекому радіусі від неї. Будь - яким іншим способом надати дітям належну увагу він не має права за її переконанням. Так, він неодноразово просив матір дітей щоб віддала дітей для оздоровлення і відпочинку у Карпатах чи інших місця на що отримував постійно відмову. Мати дітей не дає їх і на його день народження. Забороняє їх звозити на відвідини до його матері в с.Райгородок Бердичівського району Житомирської області.

Такі дії відповідача за зустрічним позовом є такими, що обмежують його права як батька та вчиняються не в інтересах дітей, які з радістю ще під час перебування у шлюбі їздили з ним на різні розваги.

Оскільки вирішити ці питання неможливо, тому просить зобов`язати матір дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не перешкоджати батькові дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вихованні та спілкуванні з синами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , поза межами місця проживання дітей: квартири АДРЕСА_1 ; визначити способи участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вихованні синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом: 2.1. Встановлення графіку спільного відпочинку в будь - яку пору року (на морі, в горах, в санаторіях, інших місцях відпочинку, тощо) тривалістю до 10 діб щороку у період шкільних канікул. 2.2.Встановлення графіку святкування днів народжень дітей по черзі один рік з батьком, один рік з матір`ю починаючи з 2023 року. 2.3.Встановлення графіку святкування дня народження батька щороку; 2.4.Встановлення графіку відвідин дітьми разом з батьком бабусі по батьковій лінії - ОСОБА_8 за адресою її проживання: АДРЕСА_2 не рідше двох разів на місяць.

31.07.2023 представник позивача надала відповідь на відзив (а.с.94-97).

Зазначає, щовідповідач дійсно постійно пропонує розділити дітей, але позивач категорично заперечує, оскільки рідних братів не можна розділяти, це нанесе їм психологічну травму.

Кожного разу відповідач дітям наголошує, що останні будуть проживати з ним та з бабусею, навіть ходив показував навчальні заклади в с. Райгородок, про що можуть посвідчити діти.

Відповідач створює сварки та конфлікти, доказом чого є постанова Корольовського районного суду м.Житомира від 27.04.2023 року, де ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 173-2 КУпАП.

Кожного разу з`ясовуючи питання поділу майна подружжя вчиняє сварки щодо спільних дітей. Відповідач вказує, що спору немає, але відповідач вводить суд в оману, оскільки існує конфлікт і спір з даного питання, тому в інтересах дітей позивач була змушена звернутися до суду з позовною вимогою про визначення місця проживання дітей.

Відповідач дійсно проживає окремо за адресою: АДРЕСА_3 , а в квартирі, у якій позивач живе з дітьми, він з`являється щоб вчинити чергову сварку.

Тобто наразі у сторін існує спір щодо визначення місця проживання дітей.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 24.11.2023 прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способу участі батька у вихованні дітей (а.с.117).

У судове зсідання позивач та представник позивача за первісним позовом не з`явилися, згідно поданої заяви первісний позов підтримали у повному обсязі. Зустрічний позов визнали, однак, просили врахувати висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування. Справу просили розглянути у їх відсутність (а.с.158).

У судове зсідання відповідач та представник відповідача за первісним позовом не з`явилися, згідно поданої заяви первісний позов визнали в повному обсязі, зустрічний позов підтримали. Справу просили розглянути у їх відсутність(а.с.159).

Представник третьої особи - виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розглянути справу у відсутність представника. При прийнятті рішення підтримує висновки виконавчого комітету Житомирської міської ради (а.с.150).

Відповідно до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно положень ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач за первісним та зустрічним позовом визнали пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3, 4 ст.200, ст.206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що згідно копії рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 20.01.2022 шлюб між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.6).

Сторони по справі мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.9), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.01.2017 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.10).

Згідно копій витягів з реєстру територіальної громади від 16.05.2023 №2023/003735639 та №20236/003735640 (а.с.11, 12) діти зареєстровані та проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №36994176 квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.42).

Судовим наказом від 02.06.2022 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі - однієї третини заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з 13.04.2022 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.84-86).

Як вбачається з копії постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 27.04.2013 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі закрито (а.с.13).

Відповідно до копії довідки від 16.05.2023 №1.1.5/100, виданої Житомирським кооперативним фаховим коледжом бізнесу і права, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно працює у Житомирському кооперативному фаховому коледжі бізнесу і права на посаді секретаря навчальної частини з 05.07.2022 (а.с.15).

Згідно характеристики, виданої Житомирським кооперативним фаховим коледжом бізнесу і права, ОСОБА_1 за час роботи зарекомендувала себе з позитивної сторони. Сумлінна, відповідальна, дисциплінована працівниця. У роботі принципова, справедлива. Свої посадові обов`язки виконує якісно та добросовісно. У спілкуванні з колегами та студентами стримана, врівноважена. У побуті вихована, коректна. За період роботи порушення трудової дисципліни не допускала, дисциплінарних та моральних стягнень не мала. Шкідливих звичок не має (а.с.16).

Відповідно до квитанцій, наданих відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 , ним здійснювалися сплата аліментів (а.с.43-55).

Згідно наданих відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 копій квитанцій ним здійснювалися перекази на одяг та лікування дітей (а.с.56-61) та банківські перекази на дитячу картку (а.с.62-64).

Як вбачається з долучених квитанцій ОСОБА_2 здійснювалася оплата за комунальні послуги (а.с.65-81).

Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування від 30.04.2024 №688 щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , виходячи з інтересів дітей виконавчий комітет міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.152-153).

Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування від 05.06.2024 №900 щодо визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні та спілкуванні із дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , враховуючи вік дітей, виходячи з їх інтересів виконавчий комітет міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необмежене спілкування та побачення батька з дітьми у місті Житомирі за бажанням дітей та з урахуванням їх режиму дня; можливість спільного відпочинку батька з дітьми тривалістю до десяти діб щороку у період шкільних канікул; за згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька із дітьми (а.с.155-156).

Вирішуючи первісний позов суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей суд приходить до висновку, що малолітніх дітей слід і надалі залишити проживати з позивачем.

Вирішуючи зустрічний позов суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно п.3 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно положень ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Отже визначаючи спосіб участі батьків у вихованні дітей, спілкуванні з ними, слід враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від синів, також має право на особисте спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з синами та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей.

При цьому виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування надав висновок про доцільність визначити ОСОБА_2 порядок участі у вихованні та спілкуванні із дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом встановлення ОСОБА_2 порядку участі у вихованні та спілкуванні із дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: необмежене спілкування та побачення батька з дітьми у місті Житомирі за бажанням дітей та з урахуванням їх режиму дня; можливість спільного відпочинку батька з дітьми тривалістю до десяти діб щороку у період шкільних канікул; за згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька із дітьми.

Суд вважає, що саме такий спосіб участі у вихованні і спілкуванні із дітьми, періодичність і тривалість зустрічей, у першу чергу, не нашкодить інтересам дітей, не завдасть шкоди їх режиму відпочинку, харчуванню, встановленому життєвому ритму, а також достатньою мірою враховує інтереси позивача за первісним позовом.

Крім того, у разі зміни обставин, що стали підставою для ухвалення такого рішення, з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, кожна зі сторін не позбавлена у майбутньому права звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу його участі у вихованні дітей, що буде відповідати, насамперед, інтересам дітей.

Слід зазначити, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способу участі батька у вихованні дітей задовольнити .

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , БОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

1. Необмежене спілкування та побачення батька з дітьми у місті Житомирі за бажанням дітей та з урахуванням їх режиму дня.

2. Можливість спільного відпочинку батька з дітьми тривалістю до десяти діб щороку у період шкільних канікул.

3. За згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька із дітьми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач за первісним позовом:

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_4

Відповідач за первісним позовом:

ОСОБА_2 ,

АДРЕСА_4

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору за первісним та зустрічним позовом - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування,

м.Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2

Cуддя Н . М . Анциборенко