Справа № 523/6745/24
Провадження №2-о/523/315/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

22 квітня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представниця - адвокат Безбабна А.О., заінтересована особа: ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання із своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з серпня 2016 року до часу відкриття спадщини, та вважати його таким, що прийняв її, та факту належності ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житло від 18 лютого 1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на квартиру АДРЕСА_1 згідно із розпорядженням № 91814, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 12-10268.

Заява обґрунтована тим, що його матері на праві спільної часткової власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , а інша - її чоловікові, після смерті якого ОСОБА_3 та син покійного - ОСОБА_4 успадкували належну йому частину квартири. У свою чергу ОСОБА_4 подарував отриману від батька у спадок частку матері заявника, тому вона стала власницею квартири вцілому.

За життя мати склала заповіт на ім`я заявника, після її смерті ОСОБА_1 своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не був зареєстрований за місцем проживання померлої, хоча фактично проживав разом із матір`ю з серпня 2016 року до дня її смерті, вели з нею спільне господарство. Також нотаріусом було встановлено розбіжності у написанні прізвища матері у правовстановлюючих документах на квартиру, зокрема у свідоцтві про право власності на житло, в якому зазначено « ОСОБА_5 », а у свідоцтві про смерть - « ОСОБА_3 ».

ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою покійної, інших спадкоємців немає. Нотаріус роз`яснив, що для оформлення права на спадщину після смерті матері заявникові необхідно встановити факт спільного проживання із спадкодавцем та факт належності померлій правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою.

24 квітня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.

Представник заявника - адвокат Безбабна А.О. у судовому засіданні 21 серпня 2024 року підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити. У судове засідання, призначене на 27 серпня 2024 року, заявник та його представниця не з`явилися, адвокат Безбабна А.О. надала суду заяву про продовження розгляду справи у відсутності сторони заявника на підставі письмових доказів та показань свідка.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином. 21 травня 2024 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутності, в якій вона також не заперечувала проти задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 .

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представницію заявника, показання свідка ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 .

За час перебування у шлюбі 18 лютого 1997 року подружжя Смірнових у порядку приватизації набули у приватну спільну часткову власність у рівних частках квартиру АДРЕСА_1 .

Проте у свідоцтві про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 18 лютого 1997 року, та зареєстрованого за № 12-91814 помилково прізвище ОСОБА_3 було зазначено неправильно - « ОСОБА_5 », тоді як її чоловіка правильно - « ОСОБА_3 ».

Вказане свідчить про допущену під час видачі Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів свідоцтва про право власності на житло помилку, пов`язану з перекладом прізвища ОСОБА_3 з російської мови.

Після смерті чоловіка ОСОБА_3 та рідний син померлого - ОСОБА_4 прийняли у спадок належну ОСОБА_9 1/2 частину вищевказаної квартири, про що 28 квітня 2004 року Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У свою чергу ОСОБА_4 на підставі договору дарування подарував ОСОБА_3 отриману у спадок після смерті батька 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Наразі за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_3 належить 1/1 квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 11 квітня 2006 року № 1-1244, свідоцтва про право власності від 18 лютого 1997 року № 12-10268, свідоцтва про право на спадщину від 28 квітня 2004 року № 3-777.

За життя мати заявника склала заповіт від 27 жовтня 2004 року, за яким усе своє майно, в тому числі частину квартири АДРЕСА_1 , заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

У встановлений законом строк заявник не звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

На підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини 27 грудня 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Акаєвою А.В. було заведено спадкову справу № 67/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Під час перевірки матеріалів спадкової справи нотаріусом було встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 заявник не був зареєстрований за адресою місця проживання померлої та заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подав. Крім того, при вивчені документів про право власності ОСОБА_3 на спадкове майно, нотаріусом було встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло прізвище співвласника зазначено - « ОСОБА_5 », що не збігається із прізвищем, зазначеним у свідоцтві про смерть - « ОСОБА_3 ».

У зв`язку з цим 08 березня 2024 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Акаєва А.В. надала письмове роз`яснення ОСОБА_1 про необхідність встановлення фактів спільного проживання із спадкодавцем та належності померлій правовстановлюючого документа.

Крім заявника, спадкоємцем після смерті матері за законом є її двоюрідна сестра - ОСОБА_2 .

У ході судового розгляду встановлено, що заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проте з серпня 2016 року і до дня смерті матері він постійно проживав разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, що підтверджується актом про проживання, складеним сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з засвідченням їх підписів головою правління ОСББ «Добровольського 102».

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 також підтвердила факт спільного проживання заявника із матір`ю. Зокрема вона пояснила, що разом із померлою ОСОБА_3 працювали на заводі, разом отримали квартири і проживали поруч. ОСОБА_1 прописали у квартирі вітчима, після смерті чоловіка ОСОБА_3 вона залишилася одна, тому син почав проживати з нею близько 10 років тому. За життя ОСОБА_3 вона заходила до неї, принаймні раз на тиждень, бачила її сина у домашньому одязі, його речі знаходилися у кімнаті, він ходив у магазин за продуктами, готував їжу.

Двоюрідна сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_2 у своїй заяві, адресованій суду, підтвердила викладені у заяві обставини.

Факти, які просить встановити заявник, потрібні йому для оформлення спадкових прав за заповітом на майно, яке залишилося після смерті його матері ОСОБА_3 .

Згідно з нормами ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За вимогами ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Частина 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз зібраних доказів підтверджує належність померлій ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житло від 18 лютого 1997 року.

Оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту спільного проживання заявника з матір`ю також знайшла своє підтвердження належними доказами. Так судом встановлено, що з 2016 року ОСОБА_1 проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважається таким, що прийняв спадщину з часу її відкриття. При цьому, суд враховує, що спадкодавиця ще за життя розпорядилася своїм майном на користь сина, як єдиного її спадкоємця.

Керуючись ст.ст.76-81, 258-259, 263, 265, 268, 273, 293, 315, 319, 353-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , спільно проживав зі спадкодавцем - своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з серпня 2016 року до часу відкриття спадщини та вважається таким, що прийняв спадщину.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право власності на житло від 18 лютого 1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на квартиру АДРЕСА_1 , згідно з розпорядженням № 91814, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 12-10268.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.

Суддя

Рішення складено 02 вересня 2024 р