ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 383/140/24

провадження № 22-ц/4809/1194/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Кетрисанівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2024 року у складі судді Бондаренка В. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області та просив визначити йому додатковий строк у два місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частку земельної ділянки площею 6,8498 га кадастровий номер :000:0375, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

Як спадкоємець першої черги ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я. В. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але постановою йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини.

Позивач вважав, що строк для прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, так як у березні 2022 року він вже звертався до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, проте, нотаріус проінформувала його, що на час воєнного стану зупинено строк для прийняття спадщини згідно постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 № 164, і відповідно запевнила його у тому, що після закінчення воєнного стану, у зручний для нього час, зможе отримати спадщину.

Через бойові дії в Україні, зокрема, Криворізькому районі Дніпропетровської області, позивач втратив роботу.

Також ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після своєї матері, оскільки вступив в управління та користування її майном: обробка та нагляд за земельною ділянкою.

Вказані вище обставини, скрутне матеріальне становище, фінансові труднощі та клопоти, пов`язані з похованням, на переконання позивача, є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, як наслідок, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що у силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, а тому відсутні обставини, передбачені статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позиція суду першої інстанції, викладена в оскаржуваному рішенні, не відповідає дійсним обставинам справи.

У березні 2022 року позивач вже звертався до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, проте, нотаріус проінформувала його, що на час воєнного стану зупинено строк для прийняття спадщини і відповідно запевнила його у тому, що після закінчення воєнного стану, у зручний для нього час, зможе отримати спадщину.

Через початок на території України воєнних дій життєві піорітети українців, у тому числі і позивача, стали іншими та виникла необхідність у пристосуванні як фізично так і морально до нових реалій життя.

Зважаючи на той факт, що родина ОСОБА_4 невеликого статку, а через бойові дії у державі, зокрема у Криворізькому районі Дніпропетровської області, позивач ще й втратив роботу, його сім`я переживала скрутний період їхнього життя.

Крім того, за життя мати позивача доглядала свою рідну сестру, ОСОБА_5 , яка є інвалідом 2 групи, і відповідно після її смерті обов`язок щодо піклування над сестрою позивач взяв на себе, що в свою чергу забрало вільний час, силу, енергію та принесло ще одне моральне потрясіння.

Всі вище викладені події унеможливлювали своєчасне прийняття спадщини після смерті матері, проте, не були взяті до уваги судом першої інстанції.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину своєї матері, адже вступив в управління та користування її майном, а також той факт, що інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 12 годину 30 хвилин 25 липня 2024 року, не з`явились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Новомайське Криворізького району Дніпропетровської області померла ОСОБА_2 .

Вона проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , десять років до дня смерті.

Померла ОСОБА_2 доводиться матір`ю позивача ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_2 набула у власність 1/2 частку земельної ділянки площею 6,8498 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :000:0375, що розташована на території Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

Після смерті ОСОБА_2 державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Деркач Я. В. заведена спадкова справа № 6/2024 на підставі заяви позивача від 19.01.2024.

Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса не звертались.

Постановою державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Деркач Я. В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2024, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) відфізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (див. постанови Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22, від 09 жовтня 2023 року у справі № 671/208/22).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19 січня 2024 Виконавчим комітетом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 21 вересня 1996 року Виконкомом Новотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 одружилися ІНФОРМАЦІЯ_4 , прізвище дружини після одруження ОСОБА_9 (а. с. 10).

ОСОБА_2 на праві власності належала 1/2 частина земельної ділянки площею 6,8498 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :000:0375, що розташована на території Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2018, зареєстроване в реєстрі за № 1536 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 139254140 від 26.09.2018 (а. с. 12-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 10 січня 2022 року Виконавчим комітетом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а. с. 11).

Після смерті ОСОБА_2 державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Деркач Я. В. заведена спадкова справа № 6/2024 на підставі заяви ОСОБА_1 від 19.01.2024, що підтверджується її копією спадкової справи (а. с. 27-39).

Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса не звертались.

За змістом копії постанови державного нотаріуса Шостої Криворізької нотаріальної контори у Дніпропетровській області від 19 січня 2024 року відмовлено заявнику ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що спадкоємцем був пропущений 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, та у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини; запропоновано заявнику, відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, звернутися до відповідного суду для встановлення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , або факту постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини (а. с. 14).

З наведеного вбачається, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 закінчився 09.07.2022, а до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся лише 19.01.2024, тобто через один рік шість місяців після закінчення строку для прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у березні 2022 року він вже звертався до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, проте, нотаріус проінформувала його, що на час воєнного стану зупинено строк для прийняття спадщини згідно постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 № 164.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач у шестимісячний строк у встановленому законом порядку звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України).

За змістом пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», у редакції, чинній до 23 травня 2023 року, було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:

- правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

- строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);

- законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

- пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній до 23 травня 2023 року) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21(провадження № 61-8014св22) та від 30 жовтня 2023 року у справі № 196/143/21 (провадження № 61-10646 св 23).

З аналізу викладеного вбачається, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1270 ЦК України, якою визначено присічний шестимісячний строк для прийняття спадщини.

За таких обставин, доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на факт звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не знайшли свого підтвердження, а посилання на постанову КМУ № 469 від 09.05.2023 є безпідставними.

Крім того, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що через бойові дії в Україні, зокрема, Криворізькому районі Дніпропетровської області, він втратив роботу.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії довідки Радушненського старостинського округу Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 18.01.2024 № 25 ОСОБА_1 , 1982 року народження, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року», з наступними змінами, який діяв до 22.12.2022, Новопільська сільська територіальна громада Криворізького району Дніпропетровської області, до складу якої входить смт. Радушне, не була включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

У подальшому, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 309 від 22.12.2022, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, до яких не включена Новопільська сільська територіальна громада Криворізького району Дніпропетровської області.

Крім того, відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5) в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

Згідно з підпунктами 3.3-3.5 пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу в письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса.

Вказане свідчить про те, що позивач мав можливість подати заяву про прийняття спадщини (особисто або за допомогою поштового зв`язку) до будь-якого нотаріуса України на території, де не велися активні бойові дії.

Разом з тим, матеріали справии не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 внаслідок вйськових дій в Україні втратив роботу та позивачем не наведено непереборних обставин, які перешкоджали б йому як самостійно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі на введений на території України військовий стан, як на поважну причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, не заслуговують на увагу суду.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, позивач фактично прийняв спадщину після своєї матері, оскільки вступив в управління та користування її майном, оскільки предметом розгляду у даній справі не є встановлення факту прийняття спадщини і вказані обставини не можуть бути підставами для надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, позивач не позбавлений права у встановленому законом порядку звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що додатково йому було роз`яснено нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, факт відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не свідчить про те, що позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що за життя мати позивача доглядала свою рідну сестру, ОСОБА_5 , яка є інвалідом 2 групи, і відповідно після її смерті обов`язок щодо піклування над сестрою позивач взяв на себе, що в свою чергу забрало вільний час, силу, енергію та принесло ще одне моральне потрясіння, суд не бере до уваги, з огляду на те, що вказані обставини не були зазначені ОСОБА_1 в позовній заяві та їм не надавалась відповідна оцінка судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що події, які унеможливлювали своєчасне прийняття спадщини після смерті матері не були взяті до уваги судом першої інстанції, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції надав правову оцінку усім наведеним у позові доводам, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм відповідну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що у силустатті 81 ЦПК Україниє його процесуальним обов`язком, а тому відсутні обставини, передбачені статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, як наслідок, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375ЦПК України судапеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першоїстатті 382ЦПК України судапеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник