Справа № 677/1295/24
Провадження № 2/677/640/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Гладій Л.М.,

з участю секретаря Загаєвської С.М.,

розглянув у спрощеному провадженні в м. Красилові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лукіянчук О.М., звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 26 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб виконавчим комітетом Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, про що зроблений актовий запис № 2. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позич просить шлюб розірвати, оскільки у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. З липня 2022 року сторони спільно не проживають, спільного сумісного майна не ведуть, сім`я існує формально, тому просить шлюб розірвати.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2024 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

У визначений судом строк, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, представник подала клопотання про слухання справи у її та позивача відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити та стягнути судові витрати в повному обсязі.

Відповідач подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, однак щодо стягнення судових витрат заперечує і просить в частині стягнення витрат на правову допомогу відмовити повністю.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, про що зроблений актовий запис № 2. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя у сторін не склалося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, шлюбні відносини між подружжям фактично припинено, шлюб існує формально, тому примирення між ними виключається.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що поновлення сімейних відносин та збереження сім`ї стали неможливими, подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, сторони не мають наміру підтримувати сімейні стосунки, що має істотне значення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і суд має підстави для розірвання шлюбу між сторонами.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 26 вересня 2009 року позивач після одруження своє прізвище « ОСОБА_4 » змінила на прізвище чоловіка « ОСОБА_5 ». Позивач бажає відновити дошлюбне прізвища « ОСОБА_4 ».

Враховуючи вказані обставини, суд має підстави після розірвання шлюбу відновити позивачу її дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Що стосується вимог позивачки щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво у суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації, суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги.

На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачкою надано суду копію Договору про надання правової допомоги від 05 серпня 2024 року; копію Акту про приймання-передачі наданих послуг від 05 серпня 2024 року;довідка № 05/08/2024 від 05 серпня 2024 року про сплату коштів за виконану роботу адвоката.

Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням тієї обставини, що розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначалася один раз, враховуючи складність, обсяг та характер наданої позивачці допомоги, а саме, те , що згідно акту приймання-передачі наданих послуг позивачці надавалася допомога лише у підготовці та формуванні позовної заяви з додатками, на що реально необхідно не велику кількість часу, суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн. Розмір витрат, визначений позивачкою, суд вважає явно завищеним.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з викладеним, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 605,60 грн. судового збору, а атож стягнути з відповідача на користь позивача 605,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 206, 260, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 26 вересня 2009 року виконавчим комітетом Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Гладій