Справа № 615/2373/23
Провадження № 2/615/83/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Павлович В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 615/2373/23

за позовом ОСОБА_1

до Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ

Представник позивача - адвокат Власенко Вадим Іванович, звернувся до суду з позовом до Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . 04 липня 2019 року між ОСОБА_1 та його братом ОСОБА_2 , в рамках спадкової справи № 35/2014, укладено договір про поділ спадщини посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Габінет Юлією Іванівною. Згідно договору у спадщину позивачу переходить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 .

04 жовтня 2023 року при зверненні, через представника позивача за довіреністю, до приватного нотаріуса Валківського районного нотаріального округу Габінет Юлії Іванівни щодо оформлення спадкових справ, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вищезазначений житловий будинок належить до колгоспного типу двору та за життя голови (власника) не був оформлений на робочий тип двору, як того вимагало на той час діюче законодавство.

Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,1 кв.м.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 09 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалами суду від 05 лютого 2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Габінет Ю.І. належним чином завірену копію спадкової справи № 35/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , продовжено підготовче провадження до 02 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Витребувано від Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області для огляду в судовому засіданні погосподарську книгу Олександрівської сільської ради Валківського району Харківської області.

Позивач у судове засідання не з`явився.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Третя особа ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або законом (ст. 1217 ЦК України)

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст. 1296 ЦК України).

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Олександрівка Валківського району Харківської області є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Благодатнівською сільською радою Валківського району Харківської області, 02 грудня 1976 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції у Харківській області 16 вересня 2014 року (повторно), ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 64 років, про що складено відповідний актовий запис № 03.

На виконання ухвали Валківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2024 року приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Габінет Ю.І. долучено до матеріалів справи копію спадкової справи № 35/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Зі змісту договору про поділ спадщини, наявного в матеріалах спадкової справи, посвідченого 04 липня 2019 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Габінет Ю.І. (зареєстровано в реєстрі за № 539) вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склали відповідний договір, в рамках спадкової справи № 35/2014 відкритої приватним нотаріусом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Олександрівка Валківського району Харківської області батька - ОСОБА_3 , що на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.2 Договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину подавши нотаріусу 25 вересня 2014 року та 14 жовтня 2014 року відповідні заяви.

Відповідно до п. 4 Договору з метою оптимізації процесу оформлення спадщини сторони домовилися про наступне: після укладення цього договору у спадщину за законом ОСОБА_1 переходить житловий будинок (чи його частка) з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 .

04 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Габінет Ю.І. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що нотаріусу не надані у повному обсязі відомості/інформацію та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії по спадковій справі № 35/2014.

У постанові зазначено, що з наданого представником ОСОБА_1 ОСОБА_5 свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок (домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_1 виданого 04 серпня 1989 року виконавчим комітетом Благодатненської сільської Ради народних депутатів Валківського району Харківської області, вбачається, що вищезазначений житловий будинок належить до колгоспного типу двору та за життя власника ОСОБА_3 батька ОСОБА_1 не був переоформлений з колгоспного типу двору на робочий тип двору, як того вимагало діюче на той момент законодавство. Відповідно право на нього належним чином не було зареєстроване згідно законодавства, що діяло до 01 січня 2013 року, та не могло бути зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після 01 січня 2013 року.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 688/21/17-ц, від 08 квітня 2020 року у справі № 454/1187/17-ц.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке зберіглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу.

Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

За відомостями наявними у витязі з погосподарської книги Благодатненської сільської Ради народних депутатів на 1986-1990 роки, у витязі з погосподарської книги т.1 с. Олександрівка до списку членів господарства відносились ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - голова колгоспного двору: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дружина; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - донька.

ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 56 років, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Олександрівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 3.

ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 20 років, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого Олександрівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 13.

До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), виданого виконкомом Благодатненської сільської Ради народних депутатів 04 серпня 1989 року на підставі рішення виконкому Валківської районної Ради народних депутатів № 226 від 25 липня 1989 року з якого вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

В інформаційній довідці КП «Валківське бюро технічної інвентаризації» Валківської міської ради № 02-08/587 від 28 вересня 2023 року зазначено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано Валківським міжміським бюро технічної інвентаризації 04 серпня 1989 року в книзі № 2 за реєстровим № 116 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), виданого 04 серпня 1989 року виконкомом Благодатненської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Валківської районної Ради народних депутатів № 226 від 25 липня 1989 року за власником ОСОБА_3 - голова колгоспного двору (частка 1). Розмір загальної площі 69,1 кв. м, розмір житлової площі 40,8 кв.м, самовільних будівель та перепланувань не виявлено.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що ОСОБА_3 на момент смерті належало право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема, ст.1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України).

Ураховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 але оформити своє право на спадкове майно в нотаріальному порядку не має можливості, не визнане право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 268, 273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,1 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ;

- відповідач Валківська міська рада, , місцезнаходження: Харківська область, м. Валки, вул. Харківська, 16;

- третя особа, яка заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 23 серпня 2024 року.

Суддя А.М. Левченко