ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

м. Київ

справа № 359/6247/21

провадження № 61-10763св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів:Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - перший заступник керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади,

відповідачі: Пристолична сільська рада Бориспільського району Київської області, ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року у складі судді Яковлєвої Л. В. та постанову Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року перший заступник керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади звернувся до суду з позовом до Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову зазначав, що під час опрацювання даних публічної кадастрової карти України та в ході досудового розслідування кримінального провадження за № 0000047 Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області виявлено порушення вимог земельного законодавства під час передачі у власність земельних ділянок в адміністративних межах Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Так, на підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 188-07-VII від 21 квітня 2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2400 га із кадастровим номером :01:027:0073 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

На підставі цього рішення 19 грудня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

На даний час власником земельної ділянки із кадастровим номером :01:027:0073 є ОСОБА_1 .

Разом із тим, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області № 1407-29-VII від 08 квітня 2019 року також отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,1300 га із кадастровим номером :01:004:0037 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області, право власності на яку зареєстровано 07 травня 2019 року.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 на момент винесення рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області № 1407-29-VII від 08 квітня 2019 року та отримання земельної ділянки із кадастровим номером :01:004:0037 вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання.

Таким чином, вказане рішення Дударківської сільської ради Бориспільського

району Київської області прийнято з порушенням статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Прокурор вказував, що звертався до органу місцевого самоврядування з відповідними повідомленнями, проте сільська рада не бажає вживати заходи щодо повернення спірної земельної ділянки до комунальної власності.

Заявлені у справі вимоги становлять суспільний інтерес, а прокуратура діє в інтересах держави в особі територіальної громади.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 1407-29-VII від 08 квітня 2019 року «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства»;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46805812 від 11 травня 2019 року з одночасним скасуванням запису про право власності номер 31493933;

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади земельну ділянку із кадастровим номером :01:004:0037, площею 0,1300 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 1407-29-УІІ від 08 квітня 2019 року «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46805812 від 11 травня 2019 року, з одночасним скасуванням запису про право власності номер 31493933.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади земельну ділянку із кадастровим номером :01:004:0037, площею 0,13 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щоспірна земельна ділянка вибула з комунальної власності всупереч чинному законодавству України, оскільки орган місцевого самоврядування не мав права передавати її у приватну власність громадянці, яка раніше вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі.

Оскільки спірна земельна ділянка до моменту передачі її у власність ОСОБА_1 відносилась до земель комунальної власності, а Пристолична сільська рада належним чином не здійснює захист інтересів держави, суд вважав звернення прокурора з даним позовом до суду обґрунтованим.

Не погодившись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а передбачених законом підстав для скасування рішення місцевого суду при апеляційному розгляді не встановлено.

Узагальнені доводи касаційної скарги

17 липня 2023 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року.

В касаційній скарзі заявниця просить просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, без урахування правових висновків Верховного Суду, викладених в інших справах.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2023 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

04 серпня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2023 року зупинено касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 925/1133/18 (провадження № 12-60цс23).

Ухвалою Верховного Суду від 26червня 2024 року поновлено касаційне провадження у справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що на підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 188-07-VII від 21 квітня 2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2400 га із кадастровим номером :01:027:0073 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 265624452 сформованої 13 липня 2021 року про право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :01:027:0073 зареєстровано 19 грудня 2016 року за ОСОБА_1 .

Рішенням Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 1407-29-VII від 08 квітня 2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1300 га із кадастровим номером :01:027:0037 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 265624049, сформованої 13 липня 2021 року, право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку із кадастровим номером :01:027:0037 зареєстровано 07 травня 2019 року.

На підставі рішення Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області від 10 грудня 2020 року № 23-1-VIII проведено процедуру реорганізації Великоолександрівської сільської ради та Дударківської сільської ради шляхом приєднання до Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області (). Згідно указаного рішення Пристолична сільська рада Бориспільського району Київської області є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Дударківської сільської ради.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Частинами першою, другою статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Частиною першою статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтею 118 ЗК України, частиною шостою якої, зокрема встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У відповідності до пункту «в» частини третьої, частини четвертої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

За змістом пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 га.

Встановлено, що спірна земельна ділянка належала до земель комунальної власності суб`єктом права власності на яку була Дударківська сільська територіальна громада, правонаступником якої є Пристолична сільська об`єднана територіальна громада.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений незаконно. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України).

Установивши, що ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку площею 0,13 га (кадастровий номер :01:004:0037) на підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області № 1407-29-VII від 08 квітня 2019 року, яке прийнято із порушенням вимог статей 116, 118, 121 ЗК України, оскільки позивачка вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, ураховуючи, що спірна земельна ділянка вибула з володіння сільської територіальної громади поза її волею, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання незаконним та скасування вказаного рішення сільської ради та про те, що відновлення права Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади на земельну ділянку шляхом її витребування від відповідачки ОСОБА_1 .

Разом із тим, суди правильно встановили, що у цьому конкретному випадку за обставин цієї справи витребування майна є законним та пропорційним заходом, є виправданим, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, а тому не є таким, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що рішеннями Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області позивачці було правомірно безоплатно передано дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,36 га, що не перевищує граничного розміру 2 га, передбаченого частиною першою статі 121 ЗК України, колегія суддів відхиляє, оскільки виходячи зі змісту статей 116, 118, 121, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної або комунальної власності одного виду громадянин, може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах.

Наведене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 525/1225/15-ц.

Доводи касаційної скарги про те, що у прокурора відсутні процесуальні права на звернення до суду з цим позовом, оскільки органом, який уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), який самостійно має право звертатися до суду з метою здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави, є необґрунтованими з наступних підстав.

Держгеокадастр має виконувати функції державного контролю за використанням та охороною земель. Реалізуючи державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, Держгеокадастр повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено дії, які має вчиняти Держгеокажастр, зокрема, у випадку виявлення невідповідності законодавству рішення, прийнятого, зокрема, органом місцевого самоврядування - вносити до цього органу відповідне клопотання.

Водночас статтею 152 ЗК України, статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», пунктом 51 Положення від 14 cічня 2015 року № 15 визначено перелік позовів, з якими Держгеокадастр має право звертатись до суду, виконуючи функції державного контролю за використанням та охороною земель.

Отже, органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності - у випадках, які визначені у відповідних нормативно-правових актах, що регламентують повноваження Держгеокадастру (зокрема, з позовами щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився).

З огляду на обставини цієї справи, органи Держгеокадастру не мали повноважень звертатись з таким позовом до суду, тому статусом позивача має наділятись прокурор, який не повинен був попередньо, до звернення до суду, повідомляти про це Держгеокадастр.

Наведені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18 (провадження № 12-60цс23).

Інші наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального

і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов