УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 333/271/23

провадження № 61-11157ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кошліченко Ніною Валеріївною, на ухвалу Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 08 лютого 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника та державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби в місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Індустріалбанк»,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність начальника та державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби в м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Комунарський ВДВС), стягувач - ПАТ АКБ «Індустріалбанк».

В обґрунтування скарги зазначав, що заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 11 серпня 2016 року № 333/2803/16-ц позов ПАТ КБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту від 21 грудня 2006 року № KRC/0101/4/06 в сумі 22 071,88 дол. США та 39 431,68 грн задоволено, стягнуто вказану суму солідарно з відповідачів. Всього заборгованість становить 608 886,19 грн. 04 жовтня 2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 на підставі виконавчого листа № 333/2803/16-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 27 вересня 2016 року.

29 жовтня 2019 року постановою державного виконавця виконавче провадження № НОМЕР_4 зупинено на підставі пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) до закінчення контракту осіб офіцерського складу на особливий період або до оголошення рішення про демобілізацію в Михайлівському районному військовому комісаріаті.

14 листопада 2022 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій. Підставою для поновлення зазначено відсутність даних щодо проходження військової служби ОСОБА_1 станом на 14 листопада 2022 року. Державним виконавцем винесено також постанови про арешт котів боржника, арешт майна боржника, розшук майна боржника, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, стягнення виконавчого збору. Також винесено постанови про: арешт котів боржника на загальну суму 670 143,80 грн; арешт майна боржника, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 ; розшук майна боржника, а саме автомобіля OPEL ASKONA, 1988 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; стягнення виконавчого збору в сумі 60 888,61 грн, розмір мінімальних витрат в сумі 369,00 грн.

17 серпня 2022 року державний виконавець надсилала електронний запит до ДФС України, і отримала відповідь про джерела доходів ОСОБА_1 , а саме за типом джерела доходу «1» заробітна плата у податкового агента за , яким є ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що свідчить про те, що підстави для поновлення виконавчих дій 14 листопада 2022 року були відсутні. При цьому, в матеріалах виконавчого провадження міститься вимога виконавця ОСОБА_3 від 25 серпня 2022 року про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомити виконавця про те, чи проходить ОСОБА_1 військову службу за контрактом осіб офіцерського складу з 19 березня 2019 року по теперішній час. Однак, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (далі АСВП) дана вимога внесена до АСВП лише 04 жовтня 2022 року. Тобто, 14 листопада 2022 року, не маючи відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо підтвердження проходження військової служби ОСОБА_1 , державний виконавець ОСОБА_3 виносить постанову про поновлення вчинення виконавчих дій і проводить виконавчі дії.

04 грудня 2022 року та 05 січня 2023 року ОСОБА_1 подав до Комунарського ВДВС заяви про зупинення виконавчих дій на тій підставі, що він до теперішнього часу проходить військову службу і приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для оборони Держави у зв`язку із збройною військовою агресію РФ, але вже у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_2 . До заяви від 04 січня 2023 року ОСОБА_1 надав оригінал довідки про проходження військової служби, копію посвідчення офіцера, копію посвідчення УБД, наказ про направлення у відрядження до військової частини НОМЕР_2 з 27 серпня 2022 року по теперішній час, копію довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією РФ проти України. Вказані заяви ОСОБА_1 були залишені без задоволення, про що йому було надіслано листи начальником Комунарського ВДВС ОСОБА_4 від 19 грудня 2022 року та 09 січня 2023 року.

Наказами Мінінтеграції затверджується Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, до якого входить і Запорізька територіальна громада з м. Запоріжжя. З урахуванням положень п. 10-2 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону будь-які виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 не мали вчинятися, оскільки вся територія Запорізького району Запорізької області внесено до Переліку, як територію, на якій ведуться (велися) бойові дії з 12 березня 2022 року по теперішній час.

05 січня 2023 року у ОСОБА_1 на виїзді з м. Запоріжжя вилучено для примусової реалізації автомобіль OPEL ASKONA, д. р. н. НОМЕР_1 , та поміщено на зберігання на спеціальний майданчик по АДРЕСА_2 . У цей же день постановою державного виконавця призначено суб`єкта оціночної діяльності з метою підготування останнім висновку (звіту) про оцінку майна та подальшого продажу автомобіля на електронних торгах, які були проведені 27 лютого 2023 року, і у вказаний день автомобіль було продано за 16 969,00 грн. Транспортний засіб ОСОБА_1 використовував для виконання бойових завдань, а незаконні дії державного виконавця ОСОБА_3 та начальника Комунарського ВДВС Шабали І. А. перешкоджають виконанню ОСОБА_1 військових обов`язків.

Державним виконавцем до АТ «Укрсиббанк» направлено дві постанови від 14 листопада 2022 року та 01 лютого 2023 року про накладення арешту на кошти на банківському рахунку, що має спеціальний режим для виплати заробітної плати, про що до Комунарського ВДВС надано довідку банку. Крім того, державним виконавцем направлено постанову про накладення арешту на кошти боржника і до АТ «Ощадбанк» на суму 670 143,80 грн. Банківський рахунок у АТ «Ощадбанк» також має спеціальний режим рахунку для виплати заробітної плати, про що 09 лютого 2023 року ОСОБА_1 особисто подав до Комунарського ВДВС заяву про зняття арешту із коштів на банківському рахунку у АТ «Ощадбанк» та надав копію довідки з АТ «Ощадбанк» про те, що це є рахунок для виплати заробітної плати (грошового забезпечення).

21 лютого 2023 року державним виконавцем ОСОБА_1 відмовлено у знятті арешту із банківського рахунку у АТ «Ощадбанк», що має спеціальний режим для виплати заробітної плати.

Після подання ОСОБА_1 скарг на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця та начальника Комунарського ВДВС до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, 03 лютого 2023 року начальник Комунарського ВДВС Шабала І. А. виносить постанову, якою скасовує постанову про зупинення виконавчих дій від 29 жовтня 2019 року та про поновлення виконавчих дій від 14 листопада 2022 року, та зобов`язує державного виконавця Суріну П. В. усунути порушення, допущенні при примусовому виконанні. Однак на час зупинення вчинення виконавчих дій 29 жовтня 2019 року були всі підстави для цього.

ОСОБА_1 просив суд:

поновити строк на подання скарги;

визнати неправомірними дії державного виконавця Суріної П. В. щодо поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_4;

скасувати постанову державного виконавця Суріної П. В. про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 14 листопада 2022 року;

визнати неправомірними дії державного виконавця Суріної П. В. та скасувати постанову про:

накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 14 листопада 2022 року;

накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 14 листопада 2022 року;

розшук майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 14 листопада 2022 року;

стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 14 листопада 2022 року;

стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 14 листопада 2022 року;

щодо визначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 05 січня 2023 року;

накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 , а саме транспортний засіб OPEL ASKONA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 30 січня 2023 року;

накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 01 лютого 2023 року;

визнати неправомірними проведення виконавчих дій, а саме доручення 14 лютого 2023 року Чорнобаївському районному відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) здійснити опис та арешт майна боржника, а саме земельної ділянки :02:00:0387, площа (га) 3,5279 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Черкаська обл., Чорнобаївський р-н, с/рада Малобурімська, що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

визнати неправомірними дії начальника Комунарського ВДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) Шабали І. А. щодо:

відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 04 грудня 2023 року про зупинення вчинення виконавчих дій;

винесення постанови від 03 лютого 2023 року про визнання бездіяльності державного виконавця Лаврухіна В. М., про визнання постанови № НОМЕР_4 від 29 жовтня 2019 року про зупинення вчинення виконавчих дій такою, що була винесена з порушенням норм Закону ОСОБА_5 , про скасування постанови № НОМЕР_4 від 29 жовтня 2019 року про зупинення вчинення виконавчих дій, та скасувати її;

зобов`язати державного виконавця ОСОБА_3 повернути на банківські рахунки ОСОБА_1 , що відкриті у АТ «Державний ощадний банк України», всі стягнуті кошти в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4, починаючи з 14 листопада 2022 року, повернути на банківські рахунки ОСОБА_1 , що відкриті у АТ «Укрсиббанк», всі стягнуті кошти в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4, починаючи з 14 листопада 2022 року;

стягнути судові витрати.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 08 лютого 2024 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2024 року, поновлено ОСОБА_1 строк на подання скарги. В задоволенні скарги відмовлено.

Суди мотивували своє рішення тим, що скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Враховуючи суть скарги, а також те, що скаржник, який є військовослужбовцем та виконує свої військові обов`язки в умовах воєнного стану в України, після того як 04 січня 2023 року отримав лист начальника Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі про відмову в зупиненні виконавчих дій протягом десяти днів звернувся з цією скаргою, строк на оскарження постанов державного виконавця, винесених в листопаді 2022 року, пропущений скаржником з поважних причин та підлягає поновленню.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Підставами для зупинення виконавчого провадження станом на час вчинення виконавчих дій є проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу (пункт 1 частини першої статті 34 Закону).

Верховний Суд зробив висновок, що синтаксичний розбір текстуального змісту цієї норми дає підстави дійти висновку, що у даному випадку словосполучення «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе» застосовується до обох частин речення, які пов`язані сполучником «або». Натомість, сполучник «чи» якраз використаний з метою посилення роздільності перелічуваних підстав. У свою чергу, застосовуючи у названій нормі матеріального права сполучник «або» законодавець мав на меті не протиставити одну умову іншій, а вирізнити види проходження боржником військової служби. Таким чином, аналіз конструкції цієї норми Закону полягає у тому, що як до першої підстави, так і до другої, застосовується умова «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе». Вирішальним для правильного розв`язання цього питання є доведення/недоведення неможливості проведення виконавчих дій зважаючи на умови служби боржника. Отже, обов`язковою умовою для зупинення виконавцем виконавчих дій на підставі пункту 1 частини першої статті 34 Закону є саме неможливість проведення виконавчих дій в конкретному виконавчому провадженні згідно з умовами служби боржника.

ОСОБА_1 станом як на день винесення державним виконавцем 29 жовтня 2019 року постанови про зупинення виконавчих дій у даному виконавчому провадженні, так і на день винесення оскаржуваної постанови державного виконавця про поновлення виконавчих дій, з 2014 року був призваний по мобілізації як офіцер та проходив військову службу за контрактом та займав військову адміністративну посаду начальника районного військомату (в подальшому начальника РТЦК та СП).

У межах виконавчого провадження в примусовому порядку, оскільки рішення суду добровільно боржником не виконано, виконується виконавчий лист про стягнення кредитної заборгованості, що не передбачає вчинення особистих дій та присутності боржника, а передбачає повернення заборгованості, що не зумовлює неможливість виконання рішення суду внаслідок обставин заявлених боржником у своїй заяві. ОСОБА_1 не довів суду, що умови його військової служби унеможливлюють проведення виконавчих дій в цьому виконавчому провадженні. ОСОБА_1 як сторона виконавчого провадження реалізовував свої права у цьому виконавчому провадженні як особисто, так і через представника: звертався до державного виконавця з клопотаннями, отримував копії процесуальних документів в процесі виконання судового рішення, знайомився з матеріалами виконавчого провадження, в тому числі через автоматизовану систему виконавчого провадження. Розшукуваний державним виконавцем транспортний засіб, належний боржнику, був зупинений та затриманий в м. Запоріжжі, в присутності ОСОБА_1 , який керував ним.

Доводи скарги про те, що виконавчі дії проводяться безпідставно, оскільки вчиняються на території проведення воєнних (бойових дій) є необґрунтованими. Для забезпечення можливості вчинення державними виконавцями виконавчих дій керівником Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано наказ № 4297-к від 04.10.2022 року «Про закріплення додаткових робочих місць» у зв`язку з воєнним станом в Україні та включенням Запорізької міської територіальної громади до переліку територіальних громад, розташованих у районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), з метою здійснення посадових обов`язків у разі необхідності, яким закріплено додаткове робоче місце за державними службовцями Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, б. 4. Державним виконавцем Суріною П. В. в листопаді 2022 року здійснювалися виконавчі дії та заходи примусового виконання рішення в межах цього виконавчого провадження з урахуванням закріпленого за нею додаткового робочого місця на території, яка на час їх здійснення не входила до території проведення воєнних (бойових дій). Використання ОСОБА_3 при формуванні нею електронних процесуальних документів в автоматизованій системі виконавчих проваджень декількох ІР-адрес, зареєстрованих за Комунарським ВДВС у м. Запоріжжі не свідчить, що постановлені нею постанови є незаконними. Ініційоване скаржником кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України, з приводу незаконних дій працівників Комунарського ВДВС щодо внесення інформації в спеціалізовану автоматизовану базу, перебуває на стадії досудового розслідування, тому надані скаржником вибіркові докази, отримані під час слідчих дій, з урахуванням інформації, що містяться в них, потребують дослідження в сукупності з іншими доказами, які ще продовжують збиратися органом досудового розслідування.

Тому постановлені у цьому виконавчому провадженні державним виконавцем в листопаді 2022 року оскаржувані ОСОБА_1 постанови з вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання здійснені в межах її повноважень і у відповідності до вимог Закону.

Територія Запорізького району Запорізької області, у склад якої входить територія Запорізької міської територіальної громади, з грудня 2022 року не належала до території, розташованої в районі проведення активних воєнних (бойових) дій, а належала до території можливих бойових дій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, тому не застосовується заборона відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, встановлених пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону. Такі правові висновки викладені в ухвалі Верховного Суду по справі № 337/3107/20 від 06 липня 2023 року.

Тому з цього часу державний виконавець ОСОБА_3 мала законне право на території Запорізької міської територіальної громади вживати заходи примусового виконання рішення у цьому виконавчому провадженні.

Державним виконавцем Лаврухіним В. М. при винесенні постанови про зупинення виконавчих дій не враховано, що боржник не обґрунтував, що умови його військової служби унеможливлюють проведення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні, що призвело до винесення безпідставної постанови про зупинення виконавчого провадження та невиконання судового рішення. Тому підстави для скасування постанов та визнання неправомірними дій начальника Комунарського ВДВС відсутні.

Вирішуючи вимоги щодо зобов`язання державного виконавця повернути кошти, арештовані на банківських рахунках АТ «Ощадбанк», АТ «Укрсиббанк» та визнання незаконними постанов державного виконавця про арешт коштів боржника, суд зазначив, що виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону, яка визначає особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону. Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону). Верховний Суд у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 712/9660/20 вважав, що аналогічний підхід повинен застосовуватися і під час виконання судових рішень при зверненні стягнення на кошти боржників-фізичних осіб, а саме: перевірка режиму використання рахунків, а також походження коштів (заробітна плата, пенсія, соціальні виплати тощо) здійснюється банківською чи фінансовою установою, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено звернення стягнення, або коштів, щодо яких законом визначено обмеження щодо стягнення, накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

АТ «Ощадбанк», АТ «Укрсиббанк» не повертали без виконання постанови державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунках в цих банках. Представник боржника 20 грудня 2022 року звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з коштів боржника на рахунку в АТ «Укрсиббанк» з додаванням довідки про статус рахунку зі спеціальним режимом використання, при цьому суду не надано належного підтвердження, що боржнику було відмовлено державним виконавцем у задоволенні його заяви від 20 грудня 2022 року.

31 липня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що ОСОБА_1 отримав повний текст оскарженого судового рішення 01 липня 2024 року.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржені судові рішення прийняті внаслідок неправильного встановлення фактичних обставин справи, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі контракту проходить службу в ЗСУ, що є на підставі статті 34 Закону для зупинення виконавчого провадження. Вся територія Запорізького району Запорізької області внесена до переліку територій, на яких ведуться бойові дії по теперішній час. Тобто у державного виконавця не було підстав для поновлення виконавчого провадження та проведення виконавчих дій на території, на якій ведуться бойові дії.

Державний виконавець у порушення вимог закону здійснила несанкціоноване втручання в автоматизовану систему виконавчих проваджень. Зазначені обставини є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Державний виконавець безпідставно неодноразово надсилала до різних банків вимоги щодо надання доступу до банківської таємниці, при цьому не звернула увагу на заяви ОСОБА_1 про те, що рахунки в АТ «Ощадбанк» та АТ «УкрСиббанк» віднесені до спеціальних. Натомість скаржник отримав відмову про зняття арештів з рахунків в АТ «Ощадбанк» та АТ «УкрСиббанк».

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 11 серпня 2016 року у справі № 333/2803/16-ц позовні вимоги ПАТ КБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Індустріалбанк» заборгованість за договором кредиту від 21 грудня 2006 року KRC/0101/4/06 в сумі 22 071,88 дол. США та 39 431,68 грн, судовий збір у розмірі 8 934,65 грн. 27 вересня 2016 року видано виконавчий лист № 333/2803/16-ц відносно боржника ОСОБА_1

04 жовтня 2016 року виконавчий лист пред`явлено до виконання. Цього ж дня відкрито виконавче провадження, винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення 608 886,19 грн. В подальшому державний виконавець проводив виконавчі дії.

28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою про зупинення вчинення виконавчих дій у даному виконавчому провадженні на підставі пункту 1 частини першої статті 34 Закону.

29 жовтня 2019 року постановою державного виконавця Лаврухіна В. М. виконавче провадження № НОМЕР_4 зупинено на особливий період або до рішення про демобілізацію в Михайлівському районному військовому комісаріаті.

25 серпня 2022 року державний виконавець надіслав вимогу до ІНФОРМАЦІЯ_2 про витребування інформації чи дійсно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходить військову службу за контрактом осіб офіцерського складу з 19 березня 2014 року по теперішній час. Відповідь на даний запит державному виконавцю не надана.

Наказом голови комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04 жовтня 2022 року № 4297-к закріплено за працівниками Комунарського ВДВС, в тому числі за державним виконавцем Суріною П. В, з 04 жовтня 2022 року додаткові робочі місця за адресою: АДРЕСА_3 .

14 листопада 2022 року державний виконавець Суріна П. В. винесла постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у зв`язку із відсутністю даних щодо проходження військової служби ОСОБА_1 станом на 14 листопада 2022 року. Цього ж дня винесено ряд інших постанов на примусове виконання рішення суду.

В ході проведення виконавчих дій державний виконавець ОСОБА_3 встановила, що боржник зареєстрованого місця проживання у місті Запоріжжі не має, за ним зареєстроване право власності на автомобіль OPEL ASKONA, 1988 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також державний виконавець скерувала на адреси АТ «Укрсиббанк», АТ «Райффайзен Банк» вимоги про надання інформації про наявні відкриті розрахункові рахунки ОСОБА_1

16 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Комунарського ВДВС із заявою про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 1 частини першої статті 34 Закону. До заяви додав копії посвідчення учасника бойових дій, посвідчення офіцера, військового квитка, та довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16 листопада 2022 року, згідно яких підполковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у зазначеному РТЦК, з 19 березня 2014 року він був призваний на військову службу відповідно до Указу Президента від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про проведення часткової мобілізації» та проходить її за контрактом осіб офіцерського складу на особливий період або до рішення про демобілізацію в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом начальника Комунарського ВДВС Шабали І. від 19 грудня 2022 року № 52581/9-18.3-34 відмовлено в задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про зупинення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні, обґрунтовуючи це тим, що боржник проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 , займаючи посаду начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_6 , у державного виконавця відсутні перешкоди щодо проведення виконавчих дій, підстави для зупинення виконавчий дій відсутні.

05 січня 2023 року о 10 годині 55 хвилин в м. Запоріжжя був зупинений належний боржнику автомобіль OPEL ASKONA, 1988 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у розшуку та евакуйовано на штраф майданчик.

05 січня 2023 року державним виконавцем складено постанову про опис та арешт рухомого майна боржника ОСОБА_1 - зазначеного транспортного засобу, призначено відповідального зберігача та передано автомобіль на зберігання.

Транспортний засіб перевезено зберігачем з м. Запоріжжя в м. Одесу, оскільки м. Запоріжжя знаходиться в зоні бойових дій.

11січня 2023 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 складено звіт про визнання вартості арештованого майна - вказаного транспортного засобу, відповідно до якого його стартова вартість становить 16 969,00 грн. Про цей висновок державним виконавцем листом від 13 січня 2023 року повідомлено стягувача та боржника ОСОБА_1

30січня 2023 року державним виконавцем накладено арешт на транспортний засіб, належний ОСОБА_1

01 лютого 2023 року державний виконавець винесла постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , які містяться на відкритих рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику, у межах суми стягнення 669 638,37 грн.

Постановою начальника Комунарського ВДВС від 03 лютого 2023 року визнано бездіяльність державного виконавця Лаврухіна В. М. порушенням вимог Закону, постановлено скасувати постанову державного виконавця Лаврухіна В. М 29 жовтня 2019 року про зупинення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні та постанову державного виконавця Суріної П.В. від 14 листопада 2022 року про поновлення виконавчих дій; зобов`язано останню негайно усунути порушення допущені при примусовому виконанні цього виконавчого провадження.

14 лютого 2023 року постановою державного виконавця доручено Чернобаївському РВ ДВС у Золтонівському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) здійснити опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 - земельної ділянки, площею 3,5279 га, належної ОСОБА_1

14 лютого 2023 року скаржник звертався до Комунарського ВДВС із заявами про скасування арештів з коштів на рахунках в АТ «Ощадбанк» та АТ «Укрсиббанк», з посиланням, що вони мають спеціальний режим для виплати заробітної плати.

Листом Комунарського ВДВС від 20 лютого 2023 року в задоволенні заяви про скасування арешту коштів боржника відмовлено, з посиланням, що документального підтвердження, що арешт накладений на рахунок боржника із спеціальним призначенням, не надано.

Відповідно до відповіді Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27 лютого 2023 року на запит представника боржника ОСОБА_1 , всю територію Запорізького району Запорізької області внесено до Переліку, як територія на якій ведуться бойові дії з 12 березня 2022 року по теперішній час.

01 березня 2023 року на підставі заяви ОСОБА_1 внесені відомості до ЄРДР про кримінальне провадження № 0000354 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 363 КК України, що полягає у вчиненні 14 листопада 2022 року працівниками Комунарського ВДВС несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в автоматизованих системах, щодо виконавчого провадження № НОМЕР_4. Станом на день розгляду справи відсутні відомості, що в межах цього кримінального провадження пред`явлено підозру.

Відповідно до рапорту інспектора 1-го відділу УПК в Запорізькій області Департаменту кіберполіції щодо виконання доручень слідчого в межах вказаного кримінального провадження та інших доданих до нього документів, під час входу в автоматизовану систему виконавчих проваджень в період листопада 2022 року працівниками Комунарського ВДВС використовувалися дві ІР-адреси, зареєстровані за Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України, які фактично працювали за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28 березня 2023року на запит слідчої ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, з 01 січня 2022 року до них не надходили запити Комунарського ВДВС щодо проходження військової служби ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (частина перша статті 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Щодо зупинення виконавчих дій

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу (пункт 1 частини першої статті 34 Закону).

Синтаксичний розбір текстуального змісту цієї норми права дає підстави для висновку, що у цьому випадку словосполучення «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе» застосовується до обох частин речення, які пов`язані сполучником «або». Натомість, сполучник «чи» якраз використаний з метою посилення роздільності перелічуваних підстав. Відповідно, застосовуючи у названій нормі матеріального права сполучник «або», законодавець мав на меті не протиставити одну умову іншій, а вирізнити види проходження боржником військової служби. Таким чином колегія суддів погоджується з аналізом конструкції норми пункту 1 частини першої статті 34 Закону №1404-VIII, який зроблений судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях і полягає у тому, що як до першої підстави, так і до другої, застосовується умова «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе»(див. висновок Верховного Суду у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 120/875/23).

Отже, результат аналізу наведеної правової норми свідчить, що нею передбачено три умови, за наявності яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій:

1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе, або

2) якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе, чи

3) на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Суди встановили, що у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 виконується рішення про стягнення зі ОСОБА_1 кредитної заборгованості, боржник є військовослужбовцем, ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження того, що відповідно до умов проходження ним військової служби на адміністративних посадах начальника центрів комплектування та соціальної підтримки не має можливості вчиняти виконавчі дії у вказаному виконавчому провадженні.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком судів, що станом на день винесення державним виконавцем постанов про зупинення виконавчих дій від 29 жовтня 2019 року та про поновлення виконавчих дій від 14 листопада 2022 року, відмови начальника Комунарського ВДВС у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 04 грудня 2023 року щодо зупинення вчинення виконавчих дій, не було підстав для зупинення здійснення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні.

Щодо накладення арешту на грошові кошти

Відповідно до частин першої та другої статті 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках (частина третя статті 52 Закону).

Згідно зі статтею 68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Отже, Закон визначає ті кошти, зокрема, заробітну плату, можливість звернення стягнення на які у виконавчому провадженні обмежена.

26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону доповнено пунктом 10-2, у якому зокрема зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Зазначене обмеження щодо звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника діяло до 06 травня 2023 року - набрання чинності Законом України від 11 квітня 2023 року № 3048-ІХ, яким пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону викладено у новій редакції.

Отже, на час вчинення оспорюваних виконавчих дій діяло тимчасове обмеження щодо звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника.

У пунктах 7.14-7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) зазначено, що, «виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) вказано, що, «виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). […] Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

У цій справі ОСОБА_1 оскаржує, зокрема, постанови про накладення арешту на кошти боржника від 14 листопада 2022 року, від 01 лютого 2023 року. Суди встановили, що оскарженими постановами накладено арешт на грошові кошти боржника, які містяться на відкритих рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. 14 лютого 2023 року скаржник звертався до Комунарського ВДВС із заявами про скасування арештів з коштів на рахунках в АТ «Ощадбанк» та АТ «УкрСиббанк», з посиланням, що вони мають спеціальний режим для виплати заробітної плати. Листами Комунарського ВДВС від 20 лютого 2023 року в задоволенні заяви про скасування арешту коштів боржника відмовлено, оскільки документального підтвердження, що арешт накладений на рахунок боржника із спеціальним призначенням не надані.

Разом з тим, скаржник не вказував, а суди не встановили, що на час винесення постанов про накладення арешту коштів на рахунках боржника державний виконавець мала інформацію про рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 , призначені для отримання заробітної плати, що відповідні банківські установи повідомляли державного виконавця про віднесення таких рахунків до рахунків зі спеціальним режимом використання, цільове призначення коштів на рахунку або надходження на них коштів, звернення стягнення на які заборонено законом.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що державний виконавець при винесенні оскаржених постанов діяла не в межах своїх повноважень або протиправно. При цьому колегія суддів враховує, що відмова начальника Комунарського ВДВС в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування арешту на кошти боржника не є предметом оскарження.

Щодо вчинення виконавчих дій на території проведення воєнних (бойових дій)

У пункті 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема зазначено, що забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 Закону).

Згідно з частинами першою, другою статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1364 від 06 грудня 2022 року «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» розмежовано території, на яких ведуться (велися) бойові дії, а саме: території можливих бойових дій та території активних бойових дій.

До вказаної постановиКабінет Міністрів України вніс зміни (постанова від 13 січня 2023 року № 45, що набрала чинності 21 січня 2023 року), виклавши абзац 13 пункту 1 у такій редакції: «території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими російською федерацією. Прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується до зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктами 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону».

Суди встановили, що всю територію Запорізького району Запорізької області з 12 березня 2022 року внесено до Переліку, як територію на якій ведуться бойові дії. Виконавче провадження № НОМЕР_4 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Індустріалбанк» заборгованості було відкрито державним виконавцем Комунарського ВДВС 04 жовтня 2016 року. Наказом голови комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04 жовтня 2022 року № 4297-к за працівниками Комунарського ВДВС, в тому числі за державним виконавцем Суріною П. В., закріплено додаткові робочі місця за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, б. 4. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, який набрав чинності 27 грудня 2022 року, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно з яким територія Запорізького району Запорізької області, у склад якої входить територія Запорізької міської територіальної громади, не належала до території, розташованої в районі проведення активних воєнних (бойових) дій, а належала до території можливих бойових дій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій.

За таких обставин правильним є висновок судів, що державний виконавець не вживав заходів примусового виконання всупереч забороні, встановленій пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Використання державним виконавцем при формуванні нею електронних процесуальних документів в автоматизованій системі виконавчих проваджень декількох ІР-адрес, зареєстрованих за Комунарським ВДВС у м. Запоріжжі, не свідчить про вжиття нею заходів примусового виконання на території Запорізького району Запорізької області та/або порушення цим прав боржника.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 08 лютого 2024 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2024 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 наухвалу Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 08 лютого 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2024 року у справі № 333/271/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко