ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2583/23 Номер провадження 22-ц/814/3144/24Головуючий у 1-й інстанції Цімбота Л.Г. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 28 травня 2024 року, ухвалене суддею Цімбота Л.Г., повний текст рішення складено 07 червня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

25.12.2023 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 29.04.2024 (а.с. 65-69), просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 5 725,28 грн та понесені судові витрати у розмірі 2 891,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . У травні 2023 на території господарства ним утримувалася домашня птиця, а саме качки породи «індокачка» у кількості 16 штук вагою по 3 кг кожна, п`ятеро з яких висиджували гнізда, у кожному гнізді знаходилося по 19 качиних яєць породи «індокачка», тобто всього було 95 качиних яєць. 19.05.2023 зранку після повернення разом з дружиною з базару вони побачили, що у господарстві подавлені качки. У дворі був сусідський собака змішаної породи лайки та німецької вівчарки. Собака належить відповідачу. Позивачем було виявлено, що цей собака задавив 11 качок породи «індокачка». У результаті загибелі качок загинули усі 95 яєць цієї ж породи «індокачка». Цього ж дня він викликав депутата та працівників поліції, останніми був складений адміністративний протокол відносно відповідача за ч. 3 ст. 154 КУпАП, тобто вчинення адміністративного правопорушення за порушення правил тримання собак, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну. Позивач був визнаний потерпілим у даній справі, шкоду на той час оцінив самостійно орієнтовно у сумі 5 000 гривень. 24.07.2023 Лохвицьким районним судом Полтавської області прийнято постанову у справі №538/1013/23, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 154 ч. 3 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказана постанова не оскаржувалася та набрала чинності. У результаті загибелі 11 качок та 95 качиних яєць позивачу завдано матеріальної шкоди. Ухвалою суду від 26.01.2024 у справі №538/2583/23 призначено товарознавчу експертизу. Згідно висновку експерта Полтавського НДЕКЦ № СЕ-19/117-24/3355-ТВ від 28.03.2024 ринкова вартість качок у кількості 11-ти штук породи «індокачка» вагою по 3 кг. кожна станом на 19.05.2023 становила 3 666,63 грн; ринкова вартість 95-ти штук інкубаційних качиних яєць породи «індокачка» станом на 19.05.2023 становила 2 058,65 грн. Таким чином, загалом позивачу внаслідок протиправних дій відповідача завдано матеріальної шкоди на загальну суму 5 725,28 грн (3 666,63 грн + 2 058,65 грн), які підлягають стягненню з відповідача. Проте, відповідачем збитки не відшкодовано до теперішнього часу, внаслідок чого виникла підстава для звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 28 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 5 725,28 грн, судові витрати, понесені при сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн та судові витрати, понесені при оплаті товарознавчої експертизи, в сумі 1817,48 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з врахуванням норм чинного законодавства України саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. При цьому, факт завдання позивачу шкоди з вини відповідача підтверджується постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 24.07.2023 у справі №538/1013/23, а висновок експерта є належним, достатнім та допустимим доказом у справі в частині розміру завданої шкоди. На спростування даного висновку відповідач суду доказів не надав. З врахуванням встановлених обставин судом першої інстанції визнано, що позивачем доведено розмір завданої матеріальної шкоди протиправними діями відповідача, тому завдана позивачу матеріальна шкода підлягає відшкодуванню у повному розмірі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до подій, про які вказано у рішенні суду, що нібито відбулися 19.05.2023 у АДРЕСА_1 , коли «...близько 8 год. собака змішаної породи лайки та німецької вівчарки.... заподіяла матеріальних збитків ОСОБА_2 , знешкодивши домашню птицю (качок), тобто ОСОБА_1 було порушено правила тримання собак...», він не має жодного відношення, оскільки вказана в оскаржуваному рішенні собака йому ніколи не належала, подібна собака колись належала його матері ОСОБА_3 і, як повідомляв раніше, з невідомих йому причин тварина здохла до настання вказаних у рішенні суду подій та обставин. Зазначає, що дані щодо підрахунку, так званих, «індокачок» та нібито вже «інкубованих яєць» є не точними і посилання на постанову Лохвицького районного суду від 24.07.2023 у справі №538/1013/23 є безпідставними й необґрунтованими. Вважає висновок експерта таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому відсутній докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта не є обставини, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тому суд мав би з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку згідно зі статтею 102 ЦПК України. У зв`язку з розбіжностями у двох різних рішеннях: у постанові Лохвицького районного суду від 24.07.2023 та рішенні Лохвицького районного суду Полтавської області від 28.05.2024 суд мав би викликати і допитати у справі свідків про відомі їм обставини, які мають значення для справи (стаття 90 ЦПК України). Зазначає, що постанова Лохвицького районного суду від 24.07.2023 не є доказом його вини з огляду на те, що в ній не вказується на спричинення саме ним відповідної шкоди та її точний розмір. Крім того, всупереч нормі ст. 43 ЦПК України суд розглянув справу без його участі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Тимохіна Л.С. просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що з постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 24.07.2023 у справі №538/1013/23 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с. 6).

Вказана постанова набрала законної сили 04.08.2023.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що 19.05.2023 близько 8 год в АДРЕСА_1 , собака змішаної породи лайки та німецької вівчарки, що належить ОСОБА_1 , пошкодила домашню птицю (качок) ОСОБА_2 , у результаті чого останньому було заподіяно матеріальних збитків.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/3355-ТВ від 28.03.2024, ринкова вартість качок у кількості 11-ти штук породи «індокачка» вагою по 3 кг кожна станом на 19.05.2023 становила 3 666,63 грн, ринкова вартість 95-ти штук інкубаційних качиних яєць породи «індокачка» станом на 19.05.2023 становила 2 058,65 грн (а.с. 38-47).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати власність, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

За змістом положень ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах 1,2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

За результатами розгляду справи по суті позовних вимог, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, суд першої інстанції визнав, що саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Так, факт завдання позивачу шкоди з вини відповідача підтверджується постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 24.07.2023 у справі №538/1013/23.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/3355-ТВ від 28.03.2024, ринкова вартість качок у кількості 11-ти штук породи «індокачка» вагою по 3 кг кожна станом на 19.05.2023 становила 3 666,63 грн, ринкова вартість 95-ти штук інкубаційних качиних яєць породи «індо качка» станом на 19.05.2023 становила 2 058,65 грн.

При цьому, судом першої інстанції визнано, що в силу статей 76-80 ЦПК України вище вказаний висновок експерта є належним, достатнім та допустимим доказом у справі. На спростування даного висновку відповідач суду доказів не надав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено розмір завданої матеріальної шкоди протиправними діями відповідача, тому завдана позивачу матеріальна шкода підлягає відшкодуванню у повному розмірі.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача завданої матеріальної шкоди у загальному розмірі 5 725,28 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності із положеннями частини другої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 12 ЦПК України).

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як правильно встановив суд першої інстанції, постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 24.07.2023 у справі №538/1013/23 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1700 грн (а.с. 6).

Вказаною постановою, яка ОСОБА_1 в апеляційному порядку не була оскаржена, набрала законної сили, встановлено, зокрема, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вирішальне по вулиці Комарова (Коваленка) близько 8 год собака змішаної породи лайки та німецької вівчарки, що належить ОСОБА_1 , заподіяла матеріальних збитків ОСОБА_2 ,знешкодивши домашню птитю (качок), тобто ОСОБА_1 було порушено правила тримання собак. Вина ОСОБА_1 доведена матеріалами зібраними у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення: серії ВАБ №969645 та серії ВАБ № 969644 від 19.05.2023, поясненнями потерпілих ОСОБА_2 , поясненнями свідків, доданими фото. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції правильно встановив, що постановою у справі №538/1013/23 про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, встановлено обставини події, про правові наслідки якої ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги про відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта є таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому відсутній докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством, предметом висновку експерта не є обставини, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тому суд мав би з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку згідно зі статтею 102 ЦПК України, то ці доводи не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування законного і обгрунтованого рішення суду, оскільки експертиза у даній справі проведена на виконання ухвали Лохвицького районного суду Полтавської області від 26.01.2024 з дотриманням вимог чинного законодавства України і відповідно ст.ст. 76-80 ЦПК України висновок експерта є належним, достатнім та допустимим доказом у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що всупереч нормі ст. 43 ЦПК України суд розглянув дану цивільну справу без участі ОСОБА_1 , то ці доводи спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_1 14.05.2024 був належним чином повідомлений про розгляд справи, який відбудеться 28.05.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 78). Крім того, згідно матеріалів справи 22.05.2024 ОСОБА_1 надав суду першої інстанції заяву, в якій вказав, що він не визнає позовні вимоги та просить подальший розгляд справи проводити без його участі (а.с. 79).

З врахування викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 28 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов