Справа№592/8541/24
Провадження №2/592/1771/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Перев`язки К.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Лобанова М.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, третя особа Сумська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і обґрунтовує його тим, що у вересні 2023 року він звернувся до Державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори Кобзар С.М. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_2 . Державний нотаріус своєю Постановою №3533/02-31 від 27.09.2023 року відмовив ОСОБА_1 , у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для відмови у видачі свідоцтва на право спадщину за законом було відсутність інформації про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто за життя ОСОБА_2 не оформила право власності на будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається з Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації єдиної державної електронної системи у сфері будівництва то за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з даними технічної інвентаризації, знаходиться об`єкт нерухомого майна, який складається з наступних елементів: житловий будинок літ. «А-І», житлова прибудова «А1», прибудова «а», сарай «Г», літня кухня «Е», убиральня «У», погріб «п/г», огорожа №1-2. Загальна площа будинку 41 кв.м, основна; рік будівництва 1966 року. У будинковій книзі ОСОБА_2 записана як домовласник. Будинкова книга видана за адресою АДРЕСА_1 , а починаючи з 1971 року всі відмітки йдуть по АДРЕСА_1 . Позивач зареєстрований за даною адресою з 10.01.1980 року. Аналогічна характеристика садового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , описана у Технічному паспорті (інвентаризаційна справа №102-23), виготовленим ФОП ОСОБА_3 Будинок був зведений у 1966 році спадкодавцем ОСОБА_2 , проте не був зареєстрований у відповідних державних органах, що позбавляє ОСОБА_1 , як спадкоємця, користуватися та розпоряджатися належною йому власністю за відсутності правовстановлюючих документів. Частиною другою статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості, є необов`язковим. Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Разом з тим, Верховний Суд у постанові Другої палати Касаційного цивільного суду від 15.10.2020 по справі №623/214/17 зробив висновок, згідно якого індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року №8.4-35//18/1). Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття об`єкта до експлуатації. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позначений в Технічному паспорті літ. «А-1», загальною площею 41 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: житлова прибудова «А1», прибудова «а», сарай «Г», літня кухня «Е», убиральня «У», погріб «п/г», огорожа №1-2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 його представник адвокат Лобанов М.Б. позовні вимоги ОСОБА_1 , підтримали повністю з зазначених підстав, просили їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Сумської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до п.3.1 роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При вирішенні зазначеної категорії справ, визнання права власності на будинок у порядку спадкування здійснюється за наявності таких документів: виписок із погосподарських книг про те, що будинок належав спадкодавцеві; технічного паспорту на будинок; висновку спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог; рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку; відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності; постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. При розгляді справи просять прийняти законне та обґрунтоване рішення суду не порушуючи прав та законних інтересів інших осіб.

Представник третьої особи Сумської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 28.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.06.2024 року витребувана з Сумської міської державної нотаріальної контори копія спадкової справи після смерті ОСОБА_2 . Ухвалою суду від 17.06.2024 року витребувана з Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 09.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Лобанова М.Б., дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Суд установив, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.4).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3).

ОСОБА_2 за життя збудувала будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка під забудову в 1963 році. ОСОБА_2 було видано свідоцтво на забудову садиби в АДРЕСА_2 (на цей час адреса цієї садиби - АДРЕСА_1 ). Оригінали плану земельної ділянки, виділеної під забудову та свідоцтва на забудову садиби були оглянуті судом в ході судового розгляду.

Згідно з довідкою про стан об`єкта нерухомого майна, технічним паспортом, витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 були збудовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок «А-І», загальною площею 41 кв.м, з житловою прибудовою «А1», прибудовою «а», з господарськими будівлями та спорудами сарай «Г», літня кухня «Е», убиральня «У», погріб п/г, огорожа №1-2 (а.с.14, 19-22).

Викладені обставини підтверджуються матеріалами інвентаризаційної справи за адресою АДРЕСА_1 .

Будівництво будинку з господарськими будівлями було закінчено ОСОБА_2 в 1966 році.

У будинковій книзі, виданій за адресою: АДРЕСА_1 , а починаючи з 1971 року всі відмітки йдуть по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 записана як домовласник (а.с.7-13).

Право власності за ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями не було зареєстровані до її смерті.

Відповідно до ст. 524, 525, 526 Цивільного кодексу УРСР (18.07.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 на час смерті матері був зареєстрований і проживав за адресою АДРЕСА_1 . В установлений шестимісячний строк з дня відкриття спадщини ОСОБА_1 звернувся до Другої Сумської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Викладені обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с.56-65).

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Сумської міської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_2 .

Постановою № 3533/02-31 від 27.09.2023 року державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори Кобзар С.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю інформації про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Зі спадкової справи №654 після смерті ОСОБА_2 вбачається, що з заявами про прийняття спадщини, крім ОСОБА_1 , до нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с.56-65).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №1811 від 01 липня 2024 року, в якому зазначено, що приміщення не зданого в експлуатацію: житлового будинку літ. «А-І» із прибудовами, надвірні будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 відповідають державним будівельним та пожежним нормам і придатні до подальшої експлуатації (а.с.69-87).

Згідно з ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ст.3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу УРСР, яка була затверджена 31.01.1966 року, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Будинок був зведений у 1966 році спадкодавцем ОСОБА_2 , проте не зареєстрований у відповідних державних органах, що позбавляє ОСОБА_1 , як спадкоємця, користуватися та розпоряджатися належною йому власністю за відсутності правовстановлюючих документів.

Для позивача ОСОБА_1 звернення до суду з цим позовом є єдиним способом захисту своїх прав, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-І», загальною площею 41 кв.м, з житловою прибудовою «А1», прибудовою «а», з господарськими будівлями та спорудами сарай «Г», літня кухня «Е», убиральня «У», погріб п/г, огорожа №1-2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 2,12,13,76-81,137,141,259,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-І», загальною площею 41 кв.м, з житловою прибудовою «А1», прибудовою «а», з господарськими будівлями та спорудами сарай «Г», літня кухня «Е», убиральня «У», погріб п/г, огорожа №1-2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ;

Відповідач: Сумська міська рада м.Суми, майдан Незалежності,2, .

Суддя О.А. Котенко