Справа № 489/3376/24
Номер провадження 2/489/1525/24
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу

встановив

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що спільне життя між подружжям не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні стосунки та обов`язки. Декілька років відповідач не проживає з сім`єю. Сумісне господарство не ведеться, спільного бюджета не мають. Більше того, як зазначає позивач, вона більше восьми років виховує та утримує дітей самостійно. Тому, позивач просить шлюб між сторонами розірвати.

Ухвалою від 13.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник подав заяву про розгляд справи їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 15 липня 2024 року судом був зареєстрований відзив, яким відповідач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також розглядати справу без його участі.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернувся до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 110-114 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 05 серпня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що зроблено запис за № 569.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 сторони мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя.

Щодо позовної вимоги про залишення неповнолітнього сина проживати разом із матір`ю, суд виходить із такого.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, номер судового провадження 61-14859ск19.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Відповідач не подав до місцевого суду своїх заперечень щодо проживання спільної дитини разом із позивачкою, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід залишити проживати разом з матір`ю, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, так як судом встановлено, що шлюбні стосунки фактично припинені подружжям, а їх поновлення та примирення сторін неможливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 105, 110-114 СК України, ст. ст. 141,263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 05 серпня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 569.

Залишити проживати неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31.07.2024.

Суддя В. В. Кокорєв