справа № 165/2929/23
провадження №2/165/108/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.

з участю секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нововолинську у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_1 щодо стягнення суми 3% річних та інфляційні втрати,

встановив:

ТзОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми 3%річних та інфляційних витрат.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.07.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 30600 доларів США з кінцевим терміном погашення 30.07.2015. Відповідно до додатку до цього договору кредиту відповідач взяв на себе зобов`язання погасити заборгованість за кредитом згідно з графіком погашення кредиту і повністю погасити заборгованість за кредитом не пізніше 30.07.2015, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором.

Вказує, що відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , порушені зобов`язання передбачені умовами кредитного договору №0 від 30 липня 2008 року, та договору поруки №220905 від 30.07.2008, оскільки вони не виконали грошові зобов`язання щодо сплати кредиту, внаслідок чого заборгованість станом на 06.02.2012 складала 32298,66 доларів США.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору про надання споживчого кредиту №0 щодо сплати заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Нововолинського міського суду Волинської області, щодо примусового стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 24.04.2012 у справі №0312/669/2012 було замінено позивача, яким є ПАТ «УкрСиббанк» на ТзОВ «Кей-Колект».

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області №0312/669/2012 від 18 травня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 (у подальшому порука визнана недійсною) на користь ТзОВ «Кей-Колект» 258056,59 грн боргу за кредитним договором №0 від 30.07.2008.

Враховуючи те, що відповідачем рішення суду від 18.05.2012 виконано не було, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму 3% річних в розмірі 23216,81 грн. та суму інфляційних втрат в розмірі 131151,59 грн, судові витрати по справі.

15.03.2024 представник позивача подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кей-Колект» суму 3% річних в розмірі 35336,08 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 110205,50 грн та судові витрати у справі з підстав наведених у заяві, із врахуванням п. 15, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (а.с.42-46).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив (а.с.54).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином поштовим зв`язком на адресу реєстрації, про що свідчить поштове повідомлення, про причину неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надсилали.

Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.07.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 30600,00 доларів США, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18.04.2012 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь товариства з обмеженою відповідальністю Кей-Колект 258056 (двісті п`ятдесят вісім тисяч п`ятдесят шість) грн. 59 коп. боргу за кредитним договором № 0 від 30 липня 2008 року.

Як вбачається з розрахунку суми 3% річних за період з 02.08.2017 по 23.02.2022, загальний розмір суми 3% річних становить 35336,08 грн (а.с.46).

Згідно з розрахунком суми інфляційних витрат за період з 02 серпня 2017 року по 23 лютого 2022 року, загальний розмір суми інфляційних витрат складає 110205,50 грн. (а.с.45,46)

Положеннями статей 15,16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. ст.524, 533-535 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

У постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, викладено правовий висновок, згідно з яким, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору суд дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення врегульовані нормами ст. 625 ЦК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 625ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки та у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Так, обставини, встановлені у рішенні суду від 18.05.2012 у справі № 0312/669/2012, не підлягають доказуванню при розгляді справи у якій сторонами є ті ж самі особи, предмет позову є похідним від предмету позову, розглянутого у вказаній справі.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 129-1Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У пункті 9 частини першої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, до прострочення відповідачів застосовується частина друга статті 625 ЦК України. Основою для розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат є сума несвоєчасно виплаченої кредитної заборгованості, що виникла внаслідок невиконання вказаних кредитних договорів за рішенням суду від 18.05.2012 року.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

За змістом статті 1 Закону «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд вважає його правильним та таким, що підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн, то у порядку передбаченомуст.141 ЦПК України, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст.509, 526, 527, 530, 611, 623, 1054, 1046 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 35336 (тридцять п`ять тисяч триста тридцять шість) грн 08 коп 3% річних, 110205 (сто десять тисяч двісті п`ять) грн 50 коп. інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, та 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», юридичнка адреса: вул. Менделєєва, 12, офіс 94/1, м. Київ, 01042, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК