н/п 2/490/347/2024 Справа № 490/4125/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
02 серпня 2024 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І., без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївська міська рада, ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування ,-
16 травня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 5/6 частки домоволодіння АДРЕСА_1 .
В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 . Після його смерті нотаріусом в 1986 році було видано декілька свідоцтв про право на спадщину та свідоцтво про право власності на спільне майно, а саме: на 1/2 частку домоволодіння ОСОБА_6 (дружині) як частку у спільному майні подружжя, а а токож свідоцтв про право на спадщину за законом , на 1/6 частки домоволодіння ОСОБА_6 (дружині), на 1/6 частки ОСОБА_8 (доньці) та на 1/6 частки ОСОБА_5 (доньці) - на спадкове майно, яке складалося з 1/2 частки вказаного домоволодіння, що належало ОСОБА_7 . Але нотаріус помилково зазначив у всіх трьох свідоцтвах іншу адресу, а саме АДРЕСА_2 . У зв`язку з помилкою нотаріусів у адресі будинку, в подальшому всі спадкоємці не змогли належним чином зареєструвати свої права.
Таким чином, ОСОБА_6 , була власником 2/3 часток вказаного будинку, після смерті якої спадкоємцям и її майна були її доньки - ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .
Після смерті ОСОБА_10 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після її смерті . звернулася ОСОБА_9 , чи приймала спадщину ОСОБА_8 , яка була власником 1/6 частини цього будинку - невідомо.
ОСОБА_5 була власником 1/6 часток будинку, вона померла в 2014 році і після неї прийняв спадщину її син ОСОБА_4 .
В 2015 році ОСОБА_4 уклав шлюб з позивачкою по справі. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 . Спадкоємцями майна померлого є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_11 .
30.06.2018 року ОСОБА_11 та ОСОБА_1 уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини. За зазначеним договором право на спадщину - частка будинку АДРЕСА_1 , відходить дружині померлого - ОСОБА_12 .
01.12.2021 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно,так , як неможливо встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_6 крім того , в правоустановчих документах вказана інша адреса ,що унеможливлює встановити склад спадкового майна. В зв`язку з неможливістю захистити свої спадкові права , вимушена звертатися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.05.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про про встановлення факту та визнання права власності в порядку, третя особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області - залишено без руху.
12.06.2023 року представником позивача - адвокатом Герцун В.С. надана суду заява про усунення недоліків.
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі , одночасно з відкриттям провадження витребувано з Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області : завірену належним чином копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; оригінал заяви ОСОБА_5 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; завірену належним чином копію спадкової справи після смерті ОСОБА_9 , померлої в 2020 році.
В серпні 2023 року на виконання ухвали суду надійшла завірена копія спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомлено, що інші спадкові справи заведені приватними нотаріусами.
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.12.2023 року заяву представника позивача адвоката Герцуна В.С. про залучення співвідповідача задоволено. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , які зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.04.2024 року закрито підготовче провадження за позовом ОСОБА_1 до Миколаївська міська рада, ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування.
Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся судом належним чином. Відзиву на позов не надходило.
Третя особа Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся судом належним чином.
Судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 280-281 ЦПК України.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводиться.
09.12.1955 року рішенням № 2009 виконкому Центральної райради депутатів трудящих м.Миколаєва відведено ОСОБА_7 під будівництво житлового будинку земельну ділянку площею 336 кв.м. з присвоєнням ділянці АДРЕСА_1 . 31.12.1956 року рішенням № 91 Інспекції державного архбудконтролю ОСОБА_7 надано дозвіл на будівництво житлового будинку на ділянці АДРЕСА_1 . 25.12.1959 року рішенням №1847 виконкому Центральної райради депутатів трудящих м.Миколаєві затверджено акт прийомки в експлуатацію житлового приватного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилась спадщина.
22 березня 1986 року, державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області видано свідоцтво про право власності № 433/86, відповідно до якого, нотаріусом засвідчено, що ОСОБА_10 , як дружині, яка пережила чоловіка ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , належить право власності на частку майна в загальній сумісній власності, придбаного під час шлюбу. Вказане майно складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 .
22 березня 1986 року, на вказаний житловий будинок державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , видано його дружині ОСОБА_10 та донькам ОСОБА_14 та ОСОБА_5 (т.1 а.с.78-99). Отже, після його смерті, 1/2 частку житлового будинку, що належала ОСОБА_7 , в рівних частках успадкували дружина ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .
Судом встановлено , що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно, у вигляді вказаного вище житлового будинку, частка якого у сукупності склала 2/3 (1/6 успадкованого після смерті чоловіка ОСОБА_7 та 1/2 належна ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності подружжя).
За життя ОСОБА_10 склала заповіт, посвідчений 24 грудня 2003 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яновською С.О., зареєстрованим в реєстрі за № 4709, яким заповіла все своє майно, у тому числі зазначений житловий будинок, своїм донькам ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , в рівних частках кожній.
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 померла.
Після її смерті у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся син померлої ОСОБА_4 . ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину не отримав через те, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Згідно матеріалів спадкової справи №729/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4 , із заявами до нотаріальної контори звернулися син померлого ОСОБА_11 та дружина спадкодавця ОСОБА_1 ..
Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва по справі 490/10207/16 від 20.03.2019 року визнано за ОСОБА_9 право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері- ОСОБА_10 .

Визнано за ОСОБА_9 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом після смерті батька- ОСОБА_7 .

Ухвалою від 06 листопада 2023 року Миколаївського апеляційного суду , закрито апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухваленого 20 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_9 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Відновлено дію рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухваленого 20 березня 2019 року, зупиненого на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 01 червня 2023 року.

Судом досліджено матеріали спадкової справи №28/2014 заведеної після смерті ОСОБА_5 та встановлено , що ОСОБА_4 звернувся 23.08.2014 року з заявою про прийняття спадщини після смерті свої матері ОСОБА_5 .

Судом встановлено , що 04 вересня 2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . Після укладання шлюбу ОСОБА_15 ( позивачка по справі) змінила прізвище на ОСОБА_16 .

Судом встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Судом досліджено матеріали спадкової справи №729/2016 заведеної після смерті ОСОБА_4 та встановлено , що 02.12.2016 року ОСОБА_11 та 09.12.2016 року ОСОБА_1 звернулися в першу Миколаївську нотаріальну контору Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Також 30.06.2018 року ОСОБА_11 та ОСОБА_1 уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини. За зазначеним договором право на спадщину - 1/2 (одна друга) частка будинку АДРЕСА_1 , відходить дружині померлого - ОСОБА_12 .

Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_12 зазначає, що після смерті ОСОБА_10 померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 крім ОСОБА_9 мала право на спадкування за заповітом ще одна донька - ОСОБА_5 , яка на її думку, за життя, теж прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою. Після відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 померла і не встигла оформити своїх спадкових прав. Спадкоємцем майна ОСОБА_5 був її син ОСОБА_4 , який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 помер.

На момент смерті ОСОБА_5 все належне їй майно, у тому числі частку спірного житлового будинку успадкував її син ОСОБА_4 , який не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину через те, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вона, як дружина ОСОБА_4 , є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Зазначає, що на момент подачі ОСОБА_9 позову у даній справі (21 жовтня 2016 року), вона теж була спадкоємцем майна померлої ОСОБА_10 в порядку спадкової трансмісії померлої ОСОБА_5 . Тому вважає, що має право на 5/6 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим, вважає, що вона є спадкоємцем частини житлового будинку за правом спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_5 .

Як вбачається з судових рішень у справі № 490/ 10207/16, судом встанволено, що як видно із матеріалів спадкової справи №8/2014, заведеної 19 березня 2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу після смерті Турпакової Г.В., зі спадкодавцем була зареєстрована та проживала ОСОБА_9 , а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Звернувшись 19 березня 2014 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_10 , приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Шаталюк В.М., 28 травня 2016 року винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_9 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось через наявність розбіжностей у написанні адреси спірного житлового будинку у правовстановлюючих документах .

З матеріалів вказаної спадкової справи також вбачається, що крім ОСОБА_9 до нотаріальної контори засобами поштового зв`язку від імені ОСОБА_5 20 лютого 2014 року, подана заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 . Вказана заява зареєстрована приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шатаплюк В.М. 19 березня 2014 року, тобто після спливу визначеного законом строку для прийняття спадщини

Судом апеляційної інстанції було від Державного нотаріального архіву Миколаївської області витребувано копію Спадкової справи №8/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_10 . В матеріалах зазначеної спадкової справи міститься копія конверту з відбитком поштового штепмеля його відправлення, з якого вбачається, що заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_5 відправлена нотаріусу 22 лютого 2014 року, тобто в межах встановленого шестимісячного терміну .

При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів доведеності ОСОБА_1 прийняття ОСОБА_5 у встановленому законом порядку спадщини на належну їй частку у спадковому майні після смерті матері ОСОБА_10 , унеможливлює зробити висновок про прийняття спадщини й ОСОБА_4 після смерті його матері ОСОБА_5 . Відтак звернення ОСОБА_1 , яка претендує на частину спірного будинку, із апеляційною скаргою на вказане судове рішення, а також її посилання на наявність у неї права на спадкування цього майна, є передчасним. Таким чином, не можна вважати, що оскаржуваним судовим рішенням суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 .

З огляду на те, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка не була учасником справи, поданою нею з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, апеляційне провадження необхідно закрити.

01.12.2021 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно,так , як неможливо встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_6 . Крім того , в правоустановчих документах вказана інша адреса, що унеможливлює встановити склад спадкового майна.

Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною 1 ст. 1270 ЦК України строк.

За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців ).

Згідно зіст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, позивачка посилається на те, що ОСОБА_5 через хворобу подала заяву про прийняття спадщини не особисто до нотаріальної контори, а направила поштою.

Так, в матеріалах спадкової справи дійсно міститься заява, підписана " ОСОБА_17 от 90.02.2014 року", подана засобами поштового зв`язку 22 лютого 2014 року - тобто у встанволений законом 6-ти місячний строк після смерті спадкодавця, надійшла до нотаріуса 10.03.2014 року . В цій заяві ОСОБА_18 , повідомила нотаріуса про наявність іншого спадкоємця - доньки померлої ОСОБА_9 .

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Проте вже ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_5 померла. Отже, за об`єктивних підстав вона не могла виправити свою помилку та подати заяву особисто .

19.03.2014 року в нотаріальній конторі з заявою про прийняття спадщини також подала інша донька спадкоємиці ОСОБА_10 - ОСОБА_9 . При цьому у своїй заяві про наявність іншого спадкоємця - не повідомила нотаріуса, як і про смерть своєї сестри- другого спадкоємця за заповітом.

Згідно з частиною другою статті 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Положення частини другої статті 1269 ЦК України кореспондується зі змістом підпунктів 3.5, 3.23. пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у редакції наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), які були чинними на 22 лютого 2014 року. Відповідно до підпунктів 3.5, 3.4, 3.23 Порядку, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Згідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

При цьому, з матеріалів цієї спадкової справи вбачається, що приватним нотаріусом ММНО Шаталюк В.М. не вчинено жодних дій, щодо направлення на адресу другого спадкоємця роз`яснень щодо необхідності особистого подання заяви про прийняття спадщини , щодо повідомлення спадкоємця про необхідність подати правовстановлюючі документи, паспорт тощо.

Як вбачається з Постанови Державного нотаріуса Першої миколаївської нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. від 01 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді 5/6 часток житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , яке залишилось після смерті ОСОБА_4 . - мотивовано тим, що ОСОБА_5 до нотаріальної контори особисто із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_10 не зверталась, а в надісланій ОСОБА_5 поштою заяві про прийняття спадщини не засвідчено нотаріально справжність її підпису. Будь - яких інших доказів прийняття спадщини надано не було, факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері встановити неможливо так само як і встановити склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

16 травня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить

За встановлених судом обставин, суд вважає доведеним факт прийняття ОСОБА_5 спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом подання заяви до приватного нотаруса в устанволений законом строк. Суд при цьому також враховує, що ОСОБА_5 померла ще до отримання нотаріусом її заяви про прийняття спадщини, проте і нотаріусом не було вчинено предбачених інструкцією обов`язкових дій щодо встановлення особи спадкоємця , а в даному виападку для встановлення спадкової трансмісії.

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , права власності на 5/6 частки домоволодіння АДРЕСА_1 - то ці вимоги не можуть бути задволені в межах даного позову.

По-перше, згідно спадкового договору від 30.06.2018 року , вона домовилася з іншим спадкоємцем про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка лише на 1/2 частку спірного домовлодіння, проте інший спадкоємець за законом - її син ОСОБА_11 не заявлений стороною по справі, що є самостійною підставою для відмови у позові.

По-друге, рішенням у справі № 490/10207/16-ц Центрального районного суду м. Миколаєва, ухваленого 20 березня 2019 року, яке на теперішній час набрадо законної сили та ніким не скасовано, визнано за ОСОБА_9 право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері- ОСОБА_10 .

Отже, обравши вказаний спосіб захисту порушеного права, а саме заявивши вимоги про визнання за собою права власності на 5/6 часток спірного домовлодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, яка належали його матері ОСОБА_5 ,, в тому числі 2/3 часток в порядку спадкування за заповітом після смерті матері останньої ОСОБА_10 - і не поставивиши при цьому похзовних вимог про перерозподіл часток у справі на спадщину за закном, яка вже була прийнята іншим спадкоємцем ( про що позивачці було достовірно відомо) - ОСОБА_1 обрала неналежний спосіб захисту порушеного права - що є також самостійною підставою для для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 була власником 1/6 часток будинку в АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом після смерті батька- ОСОБА_7 , а після її смерті спадщину в установленому законом порядку фактично прийняв її син ОСОБА_4 , відповідну частку спадщини після смерті якого прийняла його дружина ОСОБА_1 - то вимоги позову про визнання за нею права воасності на 1/ 6 частину спірного будинку підлягають до задоволення.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1 підлягають до задволення , а саме в частині права власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою : АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , яка належала йому на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , якій ця частка належала в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька - ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст. 5,12-13, 79-81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївська міська рада, ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/6 частки домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07.08. 2024 року.

СУДДЯ О.А.ГУДЕНКО