Справа № 524/8246/24
Провадження № 2-о/524/265/24
УХВАЛА

05 серпня 2024 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мельник Н.П., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

До Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту виховання та утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.05.2023 року.

Заявник зазначив, що дочка проживає разом із ним, що підтверджується рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.05.2023 №524/252/23, яке набрало законної сили, актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 , датованим 12.05.2023, та повністю перебуває на його утриманні. Стверджує, що забезпечує дочку усім необхідним для проживання, повністю займається її вихованням, відвідує батьківські збори, медичні установи. Мати в утриманні дитини участі не приймає, із навчальним закладом дочки контакту не має, навчальний заклад не відвідує.

Дослідивши письмові матеріали справи, мету заявника із якою він звернувся до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, приходжу до висновку, що зазначена справа не підлягає розгляду у порядку окремого провадження з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Ст. 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Батьки мають спільні обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, а також спільні права щодо виховання дитини та забезпечення її права на належне батьківське виховання, що передбачене ст.ст. 150-152 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч.5 цієї статті.

Обов`язок батьків утримувати дитину та його виконання визначено главою 15 Сімейного кодексу України.

Верховний Суд у постанові від 22.04.2020 №200/14136/17 зазначив, що суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналізуючи вказані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

П.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. П.3 цієї постанови зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Згідно ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Заявник у своїй заяві вказує, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком необхідне з метою захисту та реалізації законних інтересів дочки та його батьківських прав, у тому числі оформлення документів щодо соціального забезпечення дитини, забезпечення заявнику та дитині переміщення без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом з ними, отримання батьком можливості одноосібно звертатись до державних, освітніх та інших закладів від імені та в інтересах дитини, мати право на отримання державної допомоги, як батько-одинак.

Таким чином, підтвердження факту виховання та утримання дитини батьками суперечитиме положенням ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, оскільки для встановлення зазначених обставин передбачені інші шляхи для захисту, у першу чергу, прав самої дитини.

Питання переміщення дитини без документального оформлення згоди матері врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», відповідно до якої виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Щодо встановлення факту знаходження дитини на вихованні та утриманні батька, що необхідне для захисту прав та інтересів дитини, слід відмітити, що цей факт встановлений рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.05.2023 №524/252/23, яке набрало законної сили, про що зазначено самим заявником у його заяві.

З урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи, так як батьки не дійшли згоди щодо місця проживання дитини, Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області 15.05.2023 вирішив спір між ними та визначив (встановив факт) проживання дитини із батьком.

Факт самостійного виховання та утримання дитини батьком, за умови вже наявного чинного рішення суду, яким визначено місце проживання дитини із батьком, не є фактом у розумінні ст.315 ЦПК України, який потрібно підтверджувати судом, адже це обов`язки батька по утриманню і вихованню дитини, що визначені ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України.

Крім того, слід відмітити, що відповідно до Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухилення його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Чинне законодавство не зобов`язує підтверджувати факт відсутності участі батьків у вихованні дитини або підтверджувати його одноосібну участь у вихованні та піклуванні дитини. Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно у разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Захист порушених прав у зв`язку із тим, що один із батьків не приймає участі у вихованні дитини має розглядатись в іншому порядку, передбаченому законодавством.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст.293, 315 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. З обставин на які посилається заявник у заяві, вбачається спір про право, а тому слід відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст. 293, 315, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення.

Повернути ОСОБА_1 матеріали за його заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та роз`яснити йому право подати позов на загальних підставах у порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - https://av.pl.court.gov.ua/sud1601/

Суддя Н.П. Мельник