Справа № 626/2765/24
Провадження № 2-о/626/254/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

26.08.2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краснограді, у відсутності сторін, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 із заінтересованими особами: Службою у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради Харківської області та ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, що він самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2008 року з ОСОБА_2 , який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.07.2023 року розірваний. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого він самостійно виховує та утримує, оскільки колишня дружина виїхала на проживання до Туреччини. Їх син ОСОБА_3 , який досяг 14 років, вирішив, що буде проживати з ним в Україні, а не з матір`ю в Тереччині. Його колишня дружина ОСОБА_2 надала нотаріально завірену згоду від 01.03.2024 року на проживання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , разом з ним, та надала повноваження вирішувати всі питання, що стосуються їх сина, які можуть виникнути, зокрема що стосується його навчання, проживання, супроводу до компетентних органів, щоб він приймав усі необхідні рішення про захист його прав і законних інтересів, у тому числі з питань медичного втручання, у разі виникнення необхідності, отримання кореспонденції, документів, подання заяв тощо, вказана нотаріальна згода перекладена на українську мову з проставлянням апотиля. На даний час мати дитини спілкується з сином через месенджери, але всі питання щодо його виховання та утримання ним вирішуються особисто. Факт самостійного виховання та утримання дитини підтверджується Декларацією про вибір лікаря, який надає первинну допомогу, Актом обстеження депутата Красноградської міської ради, Актом обстеження проживання умов служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради, згодою матері та документами ОСОБА_2 на проживання в Туреччині. В даному випадку спір про право відсутній, оскільки син сам визначив своє місце проживання разом з батьком, та дружина надала нотаріально завірену згоду на його проживання разом з ним, та з переїздом в іншу країну переклала на нього весь тягар з виховання та утримання сина. Встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, необхідно з метою оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним з батьків, а також щодо переміщення сина без документального оформлення згоди матері.

Рух справи в суді.

Ухвалою судді Красноградського районного суду Харківської області від 06.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено заяву до судового розгляду.

Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання.

Разом із заяваю про встановлення факту заявник заявив клопотання в якому просить справу розглядати за його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Служба у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради подала заяву від 21.08.2024 року про розгляд справи без їх участі, та надали Акт обстеження проживання сім`ї за новою адресою та протокол бесіди з неповнолітнім ОСОБА_3 , щодо питання про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Від заінтересованої особи ОСОБА_2 08.08.2024 року на електронну адресу суду надійшла заява в якій просить справу розглядати за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечу, оскільки вонам на даний час проживає в Терецькій Республіці і батько дійсно самостійно виховує та утримує їх сина.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Позиція суду.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2008 року з ОСОБА_2 , який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.07.2023 року розірваний.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого заявник самостійно виховую та утримую, оскільки колишня дружина виїхала на проживання до Туреччини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

ОСОБА_3 , який досяг 14 років, вирішив, що буде проживати з батьком в Україні, а не з матір`ю в Тереччині, що встановлено службою у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради при комісйному відвідуванні родини та з приводу чого складено протокол бесіди з неповнолітнім ОСОБА_3 .

Колишня дружина заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала нотаріально завірену згоду від 01.03.2024 року на проживання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , разом зі батьком, та надала повноваження вирішувати всі питання, що стосуються їх сина, які можуть виникнути, зокрема що стосується його навчання, проживання, супроводу до компетентних органів, щоб батько приймав усі необхідні рішення про захист його прав і законних інтересів, у тому числі з питань медичного втручання, у разі виникнення необхідності, отримання кореспонденції, документів, подання заяв тощо, вказана нотаріальна згода перекладена на українську мову з проставлянням апотиля.

Факт самостійного виховання та утримання дитини підтверджується Декларацією про вибір лікаря, який надає первинну допомогу, Актом обстеження депутата Красноградської міської ради від 30.05.2024 року, Актом обстеження проживання умов служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради від 29.05.2024 року, згодою матері від 01.03.2024 року та документами ОСОБА_2 на проживання в Туреччині.

Зокрема Актом обстеження проживання умов служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради від 29.05.2024 року, який був проведений з метою обстеження умов проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що дитина проживає з батьком і дідусем, мати перебуває у Туреччині.

Крім того Служба у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради повідомила, що 21.08.2024 року було проведено комісійне відвідування родини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 та було встановлено, що батько з неповнолітнім сином та дідусем проживають у двокімнатній квартирі, дитина забезпечена всім необхідним для виховання, навчання, та розвитку. Мати дитини виїхала до Республіки Туреччині. На даний час ОСОБА_1 самостійно виховує сина. Мати, ОСОБА_2 , вихованням дитини не займається та матеріально його не забезпечує. За результатами обстеження складено акт обстеждення умов проживання та протокол бесіди з неповнолітнім ОСОБА_3 , щодо питання про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Отже, встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, необхідно заявнику з метою оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним з батьків, а також щодо переміщення сина без документального оформлення згоди матері.

Застосовані норми права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. (ст.55 Конституції України).

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. ( ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку не є вичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Висновки за результатами розгляду справи.

Враховуючи вищевикладені обставини та досліджені судом докази, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,247,263-265,315,319 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя