Справа № 466/9606/19
Провадження № 2/466/58/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря судового засідання Мошовської М.-О.П.

з участю відповідача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб- органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юзви Назарія Богдановича, ОСОБА_2 про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним,

встановив:

20.11.2019 ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), з участю третіх осіб органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації (місцезнаходження за адресою: м. Львів вул. Липинського,11), приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарія Богдановича (місцезнаходження за адресою: м. Львів, вулю Липинського,3/2) про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 липня 2008 року було задоволено позов відповідача по справі ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - Управління земельних ресурсів м. Львова ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинне будівництво - права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 в цілому загальною площею 188,4 кв.м, який позначений в технічному паспорті під. літерою «А-1», гараж під літерою «Г» та сарай під літерою «В» , які розташовані на АДРЕСА_3 .

На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 липня 2008 року Львівська міська рада у відповідності п. 52 додатку до ухвали від 15.12.2011року № 1049 «Про затвердження громадянам технічних документацій і землеустрою, щодо складення документів, що посвідчують право на земельні ділянки і передачу громадянам у власність спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» затвердила відповідачу по справі ОСОБА_1 технічну документацію і землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки і передала земельні ділянки площею 0,0414 га та 0,0025 га по АДРЕСА_3 у власність для обслуговування житлового будинку.

24 жовтня 2016 року рішенням колегії судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області( справа №1466/3856/08) рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 липня 2008 року скасовано, ухвалено нове,яким відмовлено Гагаріну у задоволенні його позовних вимог, встановлено, що рішення порушує права та інтереси не лише Львівської міської ради, як власника земельної ділянки, на якій розташовані будинки АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 та інтереси її, інваліда II групи.

В провадженні Шевченківського районного суду знаходиться цивільна справа про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 (суддя Глинська Д.Б.) та цивільна справа про визнання рішення міської ради та державних актів на земельну ділянку по АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 га та АДРЕСА_6 (суддя ОСОБА_5 ).

Під час розгляду справи в суді в 2018 році було встановлено, що відповідач по справі здійснив дарування своєму малолітньому синові. Під час розгляду справи ухилявся надати договір дарування та технічний паспорт на житловий будинок, а 03.10.2019 року наданий відповідачем папірець, що оригінал знаходиться в «обдарованого».

03.10.2019 стало відомо, що при знаходженні справи в Львівському Апеляційному суді 21.09.2016 року ОСОБА_1 уклав договір дарування земельної ділянки кадастровий номер ::02:005:0019 (площею - 0,0414 га) за адресою : АДРЕСА_3 своєму малолітньому синові ОСОБА_6 , 2007 року народження.

Згідно Сімейного кодексу України глави 14 права батьків і дітей на майно ст. 177 ч.І батьки управляють майном, належним малолітній дитині без спеціального на те повноваження.

Відповідач ОСОБА_1 є рідним батьком ОСОБА_6 , 2007 року народження.

Здійснивши договір дарування земельної ділянки продовжує самочинні забудови.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 26.12.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання (т.1 а.с.28).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т.1 а.с.116).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31.05.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.198).

В судових засіданнях позивачка та представник позивача адвокат Нижанківська Л.А. позовні вимоги підтримали, надавши пояснення про обставини, зазначені у позовній заяві від 20.11.2019 року; просили позов задовольнити повністю.

В судове засідання 05.06.2024 р. та 27.06.2024 позивач та її представник не з"явились без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, пославшись на свою заяву про застосування строку позовної давності від 09.03.2021 (а.с.177 т.1), додатково пояснив, що укладений ним договір про дарування земельної ділянки від 01 вересня 2016 року сину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був оформлений та засвідчений приватним нотаріусом Юзвою Н.Б. відповідно до вимог чинного законодавства. Жодних порушень законодавства ним допущено не було, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними.

В судовому засідання третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги заперечила, пояснила, що оспорюваний позивачем договір дарування земельної ділянки батька ОСОБА_1 своєму сину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на той час був неповнолітнім вчинено відповідно до вимог законодавства, вона при укладенні договору була присутня, як законний представник дитини, оскільки є матір"ю ОСОБА_8 . Попередньо ОСОБА_1 на ім"я обдарованого ОСОБА_6 на підставі Договору дарування житлового будинку,посвідченого Юзвою Н.Б.,приватним нотаріусом ЛМНО 01.09.2016 за реєстровим № 2013, був відчужений житловий будинок

АДРЕСА_7 земельна ділянка площею 0,0414 га, кадастровий номер :02:005:0019, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 належала ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №058366, виданого Управлінням Держкомзему у місті Львові 20.12.2012 року на підставі ухвали 5 сесії 6 скликання Львівської міської ради від 15 грудня 2011 року за №1049; Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02785. Чоловік скористався своїм правом розпоряджатися своєю власністю, відтак, жодних прав позивача не порушував. Просить у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання треті особи орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не з"вився, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Н.Б. не з`явились, на адресу суду подали заяви про проведення розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 липня 2008 року задоволено позов відповідача по справі ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - Управління земельних ресурсів м. Львова ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинне будівництво - права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 в цілому загальною площею 188,4 кв.м, який позначений в технічному паспорті під. Літерою «А-1», гараж під літерою «Г» та сарай під літерою «В» , які розташовані на АДРЕСА_3 .

На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 липня 2008 року Львівська міська рада у відповідності п. 52 додатку до ухвали від 15.12.2011року № 1049 «Про затвердження громадянам технічних документацій і землеустрою, щодо складення документів, що посвідчують право на земельні ділянки і передачу громадянам у власність спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» затвердила відповідачу по справі ОСОБА_1 технічну документацію і землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки і передала земельні ділянки площею 0,0414 га та 0,0025 га по АДРЕСА_3 у власність для обслуговування житлового будинку.

24 жовтня 2016 року рішенням колегії судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області справа №1466/3856/08 рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 липня 2008 року скасовано , ухвалено нове та відмовлено Гагаріну у задоволенні його позовних вимог.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.06.2022 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , управління державної реєстрації Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович та ОСОБА_2 , обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсною реєстрації права власності на житловий будинок та зняття з реєстрації права власності, відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 09.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_3 , залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2022 року, залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 27.12.2023 касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Управління державної реєстрації Львівської міської ради, треті особи: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович, ОСОБА_2 , Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсною реєстрації права власності на житловий будинок та зняття з реєстрації права власності визнано неподаною та повернуто заявнику.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27.03.2023 у задоволенні позову ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Головного управління держкадастру у Львівській області, Департаменту містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання ухвали та державного акту недійсним та зобов`язання до вчинення дій, відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційну скаргу ОСОБА_3 , залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2023 року, залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 07.03.2024 касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Згідно із ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2ст. 16 ЦК України).

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. ч. 1, 4ст. 41 Конституції України, ч. 1ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст.316, ч. 1 ст.317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. ч. 1, 2ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Уст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За змістом ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

У ст. 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 розпорядився своєю власністю,т а подарував належну йому земельну ділянку своєму синові, відповідно до чинного законодавства, а відтак, жодних прав та інтересів позивача порушено не було.

Враховуючи, вищенаведене,суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , то з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81-83, 89, 141, 247, 259, 263- 265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб- органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юзви Назарія Богдановича, ОСОБА_2 про визнання договору дарування земельної ділянки площею 0,0414 га, кадастровий номер :02:005:0019, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 "б ,укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (син), ІНФОРМАЦІЯ_2 , від імені якого, діє мати, ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. від 01 вересня 2016 року недійсним - відмовити.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, місце знаходження: м.Львів, вул.Липинського,11;

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович, місце знаходження: м.Львів,вул.Липинського,буд.3

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 08 липня 2024 року.

Суддя В. В. Свірідова