Справа № 237/1313/24
Провадження № 2/237/560/24
03.09.24 року м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Ліпчанського С.М.,
при секретарі Бахтіяровій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове Мар`їнського району Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Мар`їнської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визначення місця проживання дитини,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 21 жовтня 2011 року. Від шлюбу сторони мають дитину, доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Станом на дату звернення із позовною заявою до суду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом із батьком, позивачем, ОСОБА_1 .
Згоди між сторонами про місце проживання дитини не досягнуто, відповідач не полишає бажання забрати доньку до себе на окуповану територію, що загрожує життю, та здоров`ю дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Сторони до судового засідання не з`явились.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
21 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління управління юстіції у м. Донецьку.
Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , мають дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.09.2021 року зазначено що ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Довідки № 02-20/11 від 07.02.2024 року ОСОБА_4 дійсно навчається у Зорянському закладі загальної середньої освіти 1-3 ступені, і виховується батьком дитини ОСОБА_1 , спілкується з класним керівником, цікавиться з шкільним життям дитини, мати контакту із школою, де навчається дитина, за весь період навчання не підтримувала, із вчителями не спілкувалася.
Відповідно до розпорядження керівника міської військово-цивільної адміністрації № 854 від 06.10.2021 року про надання ОСОБА_4 статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дії та збройних конфліктів, фактичне місце проживання дитини: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту обстеження умов проживання комісією встановлено, умови проживання - санітарно-гігієнічний стан та житлово - побутові умови задовільні, для виховання та розвитку дитини створено такі умови - дитина має місце для сну, відпочинку та розвитку, забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку, одяг взуття відповідно віку та сезону. Стосунки, традиції сім`ї - добровічливі, члени родини один до одного ставляться з повагою. Батько опікується дитиною. Мати ОСОБА_3 1986 р.н., спільно з дитиною не проживає.
Відповідно до Довідки від 23.02.2024 року № 27/10-16 про склад сім`ї, за адресою АДРЕСА_1 , мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (мати позивача), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до виписки із медичної карти від 12.02.2024 року, ОСОБА_4 яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 , цілком здорова.
Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.
Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.
На підставі ст. 3,76,79,80,175,184 ЦПК, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», статей 160, 161 СК України, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Мар`їнської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визначення місця проживання дитини задовольнити у повному обсязі.
Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів.
Суддя С. М. Ліпчанський
Дата документу 03.09.24 року