Справа № 127/7017/18
Провадження № 22-ц/801/1081/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Панасюк О. С.
УХВАЛА

08 серпня 2024 рокуСправа № 127/7017/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О.С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Романюк Л. Ф. від 14 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

10 квітня 2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшла ця апеляційна скарга, яку ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 квітня 2024 року залишено без руху та надано строк для: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції; зазначення в апеляційній скарзі учасників справи із зазначенням процесуального становища кожного з них, їх місця проживання чи перебування; зазначення в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції; зазначення нових обставин, що підлягають встановленню, доказів, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; уточнення вимог апеляційної скарги відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на заочне рішення суду; сплати судового збору або надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; надання копії апеляційної скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

27 травня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, якою частково усунув недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повторно залишено без руху і надано строк для: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції; уточнення вимог апеляційної скарги відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на заочне рішення суду; сплати судового збору або надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На виконання вимог цієї ухвали ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, уточнену апеляційну скаргу та платіжний документ про оплату судового збору в розмірі 1057 грн 20 к.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 липня 2024 року визнано неповажними підстави, зазначені ОСОБА_1 в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року. Апеляційну скаргу залишено без руху і надано строк для надання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду.

02 серпня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції, в якій щодо поважності причин пропуску строку для подання апеляційної скарги він вказував на те, що копію заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року він не отримував. При цьому зазначав, що наразі на території України діє військовий стан, відповідно він перебуває на військовій службі.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та доводи, зазначені в клопотанні про поновлення строку, апеляційний суд прийшов до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі з огляду на таке.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Отже у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для його поновлення є лише поважні причини, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було б вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

ЄСПЛ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

ЄСПЛ у справі «Салов проти України» (пункт 93) підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску. ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Як встановлено з матеріалів апеляційної скарги та інформації із Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржуване заочне рішення Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено 14 вересня 2018 року, повне судове рішення складено 19 вересня 2018 року.

26 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення суду від 14 вересня 2018 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 05 лютого 2024 року заяву залишено без задоволення.

Таким чином, з урахуванням частини четвертої статті 287 ЦПК України, відлік строку на апеляційне оскарження для ОСОБА_1 розпочався 06 лютого 2024 року та закінчився 06 березня 2024 року, однак з апеляційною скаргою на заочне рішення суду ОСОБА_1 звернувся 29 березня 2024 року (через 23 дні), тобто з порушенням встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

У заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, яка надійшла до суду 02 серпня 2024 року, ОСОБА_1 вказав ті ж самі підстави поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які ухвалою апеляційного суду від 22 липня 2024 року визнані неповажними, зокрема те, що копію заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року він не отримував.

Також зазначав, що наразі на території України діє військовий стан, відповідно він перебуває на військовій службі, тому вважав це поважною причиною пропуску строку. Проте саме по собі введення воєнного стану на території всієї держави, який продовжений і на теперішній час, та перебування ОСОБА_1 на військовій службі, за відсутності будь-яких доказів на підтвердження обставин, які були об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасному зверненню до суду у визначений законом строк, не може бути безумовною підставою для поновлення строку.

Об`єктивних перешкод, які унеможливили чи ускладнили можливість ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернутися до суду з апеляційною скаргою, зокрема в період з 06 лютого 2024 року по 06 березня 2024 року, у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не наведено та апеляційним судом не встановлено.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки заява ОСОБА_1 не містить жодних поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року, то у відкритті апеляційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 358 ЦПК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета