Справа № 161/5527/24
Провадження № 2/161/2269/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за непоставлений товар

В С Т А Н О В И В:

21.03.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 29.09.2023 року між ним та ФОП ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості про доставку коробки передачі автомат 5а05d92ga8x76dzx5g05, вартістю 91200 грн. У той же день він перерахував вказану суму коштів відповідачці. Однак, на даний час замовлений ним товар поставлений не був, а сплачені ним кошти йому не повернуті. 10.01.2024 року ним було надіслано претензію ФОП ОСОБА_2 щодо повернення коштів, проте його вимога задоволеною не була. Враховуючи наведене, а також приписи ч. 2 ст. 625 КУпАП, просить суд стягнути з відповідачки на свою користь 91200 грн. боргу за неотриманий товар, 1824 грн. інфляційних втрат (які згідно змісту позову він обраховує за період з жовтня 2023 року по грудень 2023 року включно), а також 1211,20 грн. судового збору.

15.05.2024 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначає, що позивачем не вірно визначено правову природу спірних правовідносин, оскільки між ним та її довірителькою було укладено договір купівлі-продажу, а не договір поставки. При цьому, строк виконання взятих на себе зобов`язань сторонами не обумовлено, проте ФОП ОСОБА_2 не відмовляється від їх виконання. Вказує, що будь-яких письмових претензій від позивача остання не отримувала. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с. 46-49).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 приймав участь в режимі відеоконференції, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Позивач суду пояснив, що на даний час відповідачкою йому повернуто сплачені ним на рахунок ФОП ОСОБА_2 кошти в сумі 91200 грн., а також 50% судового збору за звернення до суду з даним позовом. Однак, він наполягає на стягненні з відповідачки на його користь інфляційних втрат за період з дати переказу ним коштів за товар по дату надіслання ним претензії про добровільне повернення коштів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, до початку судового засідання подала заяву про долучення до матеріалів справи платіжних документів, які свідчать про повернення позивачу її довірителькою спірних 91200 грн. та 605,60 грн. на відшкодування 50% понесених останнім судових витрат.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 29.09.2023 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було досягнуто домовленості про придбання позивачем коробки передачі автомат 5а05d92ga8x76dzx5g05, вартістю 91200 грн. З метою проведення взаєморозрахунку відповідачкою виставлено рахунок на оплату № О-0002 від 29.09.2023 року (а.с. 13).

29.09.2023 року на виконання взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_2 91200 грн. (а.с. 11).

Строки виконання вищевказаного правочину сторонами обумовлені не були.

10.01.2024 року позивачем було надіслано на адресу відповідачки претензію № НОМЕР_1 , в якій він просив повернути йому сплачені за рахунок на оплату № О-0002 від 29.09.2023 року кошти, мотивуючи це неналежним виконанням ФОП ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань (а.с. 7-10).

13.08.2024 року згідно квитанцій № Р9М2-27К4-5СЕ0-В2ТР та № 5ХРМ-К79С-Р85М-С6ММ ФОП ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 91200 грн. отриманих від нього коштів від 29.09.2023 року, а також 605,60 грн. на відшкодування 50% витрат, пов`язаних зі сплати судового збору в межах розгляду даної цивільної справи (а.с. 92-93).

Факт отримання коштів від відповідачки позивач підтвердив у судовому засіданні.

При цьому, суд не приймає доводи сторони відповідача про не вірну кваліфікацію позивачем правової природи спірних правовідносин, як підставу для відмови у позові з огляду на таке.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що:

1) суд знає право;

2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін;

3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 904/5726/19 зроблено такий правовий висновок.

Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд зауважує, що стороною відповідача було фактично визнано обгрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення боргу за не отриманий товар, однак підстави для їх фактичного стягнення даним судовим рішення, у зв`зку з поверненням коштів, відсутні.

При цьому, про визнання даної вимог також свідчить часткове відшкодування витрат на правничу допомогу.

Надаючи правову оцінку позову ОСОБА_1 в частині стягнення інфляційних втрат, суд приходить до такого.

Частиною 2 ст. 625 ЦПК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що сторонами не обумовлювалися будь-які строки виконання ФОП ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань та місце їх виконання.

Конструкція ст. 625 ЦПК України свідчить про те, що позивач вправі вимагати сплату індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання із визначеної ним же самим строку виконання зобов`язань.

У своїй претензії № 1 від 10.01.2024 року позивач ОСОБА_1 просив повернути йому кошти в розмірі 91200 грн. у семиденний термін.

У такому випадку, позивач вправі був ставити питання про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання саме із 18.01.2024 року за умови, що грошові кошти відповідачкою йому повернуті не були.

Однак, як зазначив ОСОБА_1 у своєму позові та уточнив це у судовому засіданні, інфляційні втрати він просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на свою користь за період з дати перерахунку ним грошових коштів у сумі 91200 грн. та по дату пред`явлення претензії, що не ґрунтується на вимогах закону.

З огляду на наведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині вимог, які стосуються стягнення інфляційні втрати.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено судом, ціна позову ОСОБА_1 складає 93024 грн., з яких суд не встановив правових підстав для стягнення суми коштів у розмірі 1824 грн.

Відтак, позовні вимоги були задоволені частково, що у відсотковому співвідношенні складає 98,0392 %.

Враховуючи наведене, із відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням вже сплаченої його частини на суму 605,60 грн. в розмірі 581,85 грн. (Розрахунок: 91200 / 93024 х 1211,20 605,60).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за непоставлений товар задовольнити частково.

Стягувати із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 581 (п`ятсот вісімдесят одна) грн. 85 коп.

У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідача: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Рішення у повному обсязі складено 20 серпня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська