Справа № 502/1577/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

третя особа: Служба у справах дітей Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

стягнення моральної та матеріальної шкоди та встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про стягнення моральної та матеріальної шкоди, та встановлення юридичного факту.

В обґрунтування первісного позову та уточненого позову від 31.07.2024 року встановлено, що 17.09.2009 року сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя з відповідачем не складалося в зв`язку з несумісністю характерів та різними поглядами на життя. З 20 листопада 2015 року, сторони як подружжя не проживають та спільного господарства не ведуть, проживають в різних місцях.

Під час спільного проживання сторін, народилась спільна дитина, а саме донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем та перебуває на його одноособовому утриманні, оскільки її вихованням займається лише він. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі № 502/502/16-ц від 12.04.2016 року шлюб було розірвано. Також вказаним рішенням суду було визначено місце проживання доньки разом із позивачем, а саме: АДРЕСА_1 .

Як вказує позивач, з 20 листопада 2015 року донька проживає разом з позивачем, оскільки відповідач ОСОБА_2 кинула доньку, взагалі не опікується нею, жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріально дитину не забезпечує. Вказане підтверджується Актом про встановлення фактів від 31.07.2023 року та характеристикою ОСОБА_1 від 31.07.2024 року.

Оскільки донька знаходиться на його одноособовому утриманні і вихованні, у нього виникла необхідність щодо встановлення даного юридичного факту у зв`язку із необхідністю в подальшому оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, одноосібно звертатись до державних та інших закладів і установ в інтересах дитини, а також переміщення разом з дитиною без згоди матері, яка з дитиною не проживає.

На протязі 2019- 2024 років позивачем самостійно було витрачено на лікування та матеріальне забезпечення доньки 228000 гривень. З яких 1/2 частину він запропонував відповідачу повернути, але вона категорично відмовилась, мотивуючи це тим, що вона ніде не працює і не може сплатити зазначені кошти.

Через протиправну бездіяльність відповідача щодо участі у вихованні дитини, він отримав справжній шок та вже більше 8 років знаходиться у стані далекому від «звичайного». Позивач досі не може повірити в той факт, що колишня дружина, з якою він прожив однією сім`єю більше 6 років буде такою бездуховною та «черствою». Через зазначені обставини він втратив сон, довгий час після розлучення не міг думати ні про що інше, боявся зустрічатися з друзями та іншими родичами. Виявилося, що він сам фактично повинен був виховувати дитину, навчався всьому майже з нуля. Дитина відчувала його стан та відповідно також знаходилася у пригніченому настрої. Крім того, бездіяльністю відповідача у прийнятті участі у вихованні дитини, йому, з урахуванням вимог розумності і справедливості, нанесено моральну шкоду, котру він оцінює в 100000 (сто тисяч) гривень.

В зв`язку з зазначеним позивач просить суд:

- встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно виховує та одноособово утримує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 114000 (сто чотирнадцять тисяч) гривень;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 100000 (сто тисяч) гривень;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 5450, 40 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала частково, не згодна з позовом в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без її присутності та фіксування ходу судового засідання технічними засобами, вирішення питання по справі віднесли на розсуд суду, з урахуванням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , був зареєстрований 17.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 94.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 08.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 64 від 08.04.2010 року, /а. с. 10/.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 12.04.2016 року по справі № 502/502/16-ц, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 17.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції, актовий запис № 94. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки про склад сім`ї за вих. № 1844 від 17.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входить: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка, /а.с. 9/.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про відмову у задоволенні позову, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, а саме моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Випадки, коли особа має право на відшкодування моральної шкоди, передбачені також статтею 23 ЦК України, а саме - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31. 03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позову в цій частині, позивач посилається на те, що внаслідок бездіяльності відповідача щодо участі у вихованні дитини позивач отримав справжній шок та вже тривалий час знаходиться у стані далекому від «звичайного». Через зазначені обставини він втратив сон, довгий час після розлучення (окремого проживання) не міг думати ні про що інше, боявся зустрічатися з друзями та іншими родичами.

Між тим належних та допустимих доказів спричинення моральних страждань в визначеному розмірі позивачем не надано, та враховуючи, що відповідачем не оспорено факту спричинення шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми моральної шкоди в розмірі 1000, 00 гривень.

Щодо стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В обґрунтування позову в цій частині, позивач зазначив, що на протязі 2019- 2024 років позивачем самостійно було витрачено на лікування та матеріальне забезпечення доньки 228000 гривень, між тим належних та допустимих доказів суду не було надано, у зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо встановлення факту самостійного виховання та одноособового утримання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до акту про встановлення факту від 31.07.2024 року, складеного депутатом Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за місцем проживання і фактично проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає окремо, а саме в АДРЕСА_3 . З квітня 2016 року і по теперішній час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховується та утримується самостійно батьком ОСОБА_1 .

Згідно Характеристики ОСОБА_1 , наданої депутатом Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за місцем проживання і фактично проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає окремо, а саме в АДРЕСА_3 . З квітня 2016 року і по теперішній час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виховується та утримується самостійно батьком ОСОБА_1 . За місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 характеризується тільки з позитивної сторони. Уособлює в собі людину, яка в будь-який момент готова прийти на допомогу. Ввічливий, охайний, вимогливий до себе та оточуючих. За характером спокійний та врівноважений. Користується повагою серед мешканців м. Кілія Одеської області. Спиртними напоями не зловживає. До адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. ( ч. 2 ст. 3 СК України).

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. ( ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Встановлення даного факту позивачу необхідно у зв`язку із необхідністю в подальшому оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, одноосібно звертатись до державних та інших закладів і установ в інтересах дитини, а також переміщення разом з дитиною без згоди матері, яка з дитиною не проживає.

Враховуючи те, що іншим шляхом не можливо підтвердити факт самостійного виховання та утримання дитини батьком, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти судові витрати на відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1223, 1233, 1261 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно виховує та одноособово утримує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП, суму судового збору в розмірі 1226, 20 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан