Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1289/24 Головуючий у 1-й інст. Проценко Л. Й.
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у місті Житомирі цивільну справу №935/1289/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Старосілецька сільська рада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Рогави Ірини Таріелівни на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 10 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Проценко Л.Й. у селищі Черняхові,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути із відповідачки на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 10 червня 2024 року матеріали цивільної справи № 935/1289/24 передано на розглядза підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

У поданій апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 просить її скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що позовна вимога про стягнення аліментів не є похідною від позовної вимоги про позбавлення батьківських прав в розумінні статті 188 ЦПК України. Поєднання у одному проваджені із вимогою про стягнення аліментів вимоги про позбавлення батьківських прав, не суперечить положенням процесуального закону. Зазначає, що він належно скористався своїм правом на вибір підсудності - і звернувся до суду за правила альтернативної підсудності.

Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою та постановлена з суттєвим порушенням вищевказаних норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Коростишівського районного суду із позовом до ОСОБА_2 , де третя особа - Старосілецька сільська рада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

У позовній заяві адреса місця реєстрації позивача зазначена наступна: АДРЕСА_1 , а місце фактичного проживання зазначено: АДРЕСА_2 .

Із копії паспорту серії НОМЕР_1 та вказаних позивачем відомостей слідує, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5 зворот), що не відноситься до територіальної юрисдикції Коростишівського районного суду Житомирської області.

Місцем реєстрації відповідачки зазначено: АДРЕСА_5 , фактичним проживанням вказано адресу: АДРЕСА_4 .

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2024 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Черняхівського районного суду Житомирської області на підставі статті 28 ЦПК України (а.с.21).

10 червня 2024 року Черняхівський районний суд Житомирської області своєю ухвалою матеріали справи передав за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва, де зареєстрована відповідачка, мотивуючи тим, що оскільки основною позовною вимогою є позбавлення останньої батьківських прав, а вимога про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є похідною та випливає із позовних вимог про позбавлення батьківських прав (а.с.27-28).

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів.

Суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

У роз`ясненнях, що містяться в узагальненні Верховного Суду України «Практика розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11 грудня 2008 року ( які є чинними) зазначено, що справи про позбавлення батьківських прав є справами позовного провадження, тому ця категорія справ підлягає розгляду за загальними правилами підсудності - відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України (що узгоджується із ст. 27 чинного ЦПК України) за місцем проживання відповідача або одного з них, якщо позов подається до обох батьків (ч. 1 ст. 113 ЦПК) (що узгоджується із ч. 15 ст. 28 чинного ЦПК України). Якщо в одному позові вимоги про позбавлення батьківських прав (та інші вимоги щодо захисту прав дитини) поєднуються з вимогою про стягнення аліментів, такий позов може подаватися за вибором позивача згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК (що узгоджується із ч.1 ст. 28 чинного ЦПК України).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 квітня 2020 року, у справі № 200/11563/18.

А відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Така вимога і міститься у частині 4 статті 263 ЦПК України, де зазначено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приймаючи до уваги, що позивачем заявлені дві вимоги, як про позбавлення батьківських прав, так і про стягнення аліментів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про передачу справи за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва порушено правила підсудності, оскільки позов був пред`явлений за правилами альтернативної підсудності за місцем проживання позивача, що є його правом. Отже, оскаржувана ухвала місцевого суду постановлена із порушенням норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рогави Ірини Таріелівни задовольнити.

Ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 10 червня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Судді