Провадження № 2/761/1634/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Мальцева Д.О.,

секретаря судового засідання - Панчохи Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей та сім`ї, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей та сім`ї, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі свого представника - адвоката Шпирук В.Г. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей та сім`ї, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей та сім`ї, про позбавлення батьківських прав, в якому просить: позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач та відповідач з 16 травня 2014 перебувають в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народився син: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ОСОБА_2 добровільно самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. З дитиною не спілкується, не бере участі у її вихованні, фізичним та духовним розвитком не цікавиться.

Враховуючи вищевикладене та безвідповідальне ставлення відповідача до дитини, позивач звернувся з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2022 матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Мальцева Д.О.

12.09.2022 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків.

04.10.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року у справі відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.02.2023 клопотання представника позивача про допит свідків - задоволено частково. Викликано в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 для допиту у судовому засіданні. У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Ухвалою суду від 10.07.2023 зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації /01030, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 26/4/ надати належним чином завірені копії: Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; Акт обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 31.08.2023 стягнуто з посадових осіб Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в дохід державного бюджету штраф у сумі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 коп.

Ухвалою суду від 26.10.2023 залучено до участі у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація про позбавлення батьківських прав, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї. Зобов`язано орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації надати належним чином завірені копії документів, а саме: Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; Акт обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 26.10.2023 клопотання про скасування ухвали про застосування заходів процесуального примусу - задоволено. Скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва про застосування заходів процесуального примусу від 31.08.2023 року відносно Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

29.12.2023 на адресу суду від Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов Висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року у справі було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

23.07.2024 на адресу суду від Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов Висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату та час повідомлена належним чином.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час розгляду справи, надали заяви про розгляд справи без їх участі..

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалює проводити розгляд у заочному порядку за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд по суті встановив.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Щодо позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 16 травня 2014 року укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві /свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.05.2014/.

В період перебування у зареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 у гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16 липня 2014 року, серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

У період з 03.09.2015 по 26.04.2017 малолітній ОСОБА_1 перебував на обліку дітей, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.

Мати дитини вихованням сина не займалася, вживала алкогольні напої, неналежно виконувала батьківські обов`язки.

Батько малолітнього в цей час безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської області.

Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 02 лютого 2016 року № 25 малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був влаштований на повне утримання до Київського міського будинку дитини «Берізка». Відвідував дитину у закладі лише батько.

Після повернення із зони проведення антитерористичної операції 12.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Служби з заявою повернути йому сина.

18.08.2016 згідно з актом передачі дитину було передано батьку. З того часу дитина проживала постійно з батьком.

Мати гр. ОСОБА_2 з тих пір та по теперішній час сином не цікавиться, ні його фізичним, моральним та духовним станом, не виявляє материнської турботи, не телефонувала жодного разу, не проявляла інтересу щодо зустрічі з ним, участі в його житті, вихованні та утриманні не приймає, матеріальної допомоги не надає.

Малолітній ОСОБА_5 з моменту народження повністю перебуває на матеріальному утриманні свого батька гр. ОСОБА_1

Гр. ОСОБА_1 був мобілізований та направлений на проходження служби у Збройних Силах України, у зв`язку з повномасштабним вторгнення російської федерації на територію України з 24.02.2022 р. У відсутність батька малолітнім ОСОБА_5 піклується тітка гр. ОСОБА_3 .

Згідно із актом обстеження від 02.10.2023, направленого Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації дитині створено належним чином умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку.

З характеристики, виданої санаторною школою І-ІІ ступенів № 20 Шевченківського району міста Києва відомо, що ОСОБА_5 показав себе як старанний, дисциплінований, працелюбний та уважний учень. Знає навчальний матеріал на високому рівні, завжди виявляє зацікавленість до навчання. Учень має відмінну змішану пам`ять, дуже добре запам`ятовує навчальний матеріал. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами його в школі. Мати гр. ОСОБА_2 батьківські збори не відвідує, зв`язок з керівником не підтримує.

Згідно з актом обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_5 від 08.07.2024, йому створено належні умови для проживання, навчання, повноцінного та всебічного розвитку.

Відповідно до витягу з наказу № 6-РС від 09.01.2024 гр. ОСОБА_1 звільнено в запас за пунктом «Б» (за станом здоров`я), довідка № 740057 від 22.03.2024 гр. ОСОБА_1 має інвалідність 2 групи, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Оскільки, контакти для зв`язку з гр. ОСОБА_2 відсутні, їй було направлено запрошення до Служби на відомий адрес електронної пошти, а також рекомендовано висвітлити свою думку з приводу даної ситуації і надіслати пояснення на електронну адресу, але зворотного зв`язку не отримано.

Гр. ОСОБА_2 , добровільно самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. З дитиною не спілкується, не виявляє бажання до зустрічі з нею, не бере участі у її вихованні, фізичним та духовним розвитком не цікавиться, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а також не підтримує матеріально.

Вищенаведене свідчить про свідоме ухилення гр. ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, оскільки вона не приділяє належної уваги вихованню, навчанню, розвитку, не виявляє турботу до неї, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12,15 Закону України «Про охорону дитинства».

Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , керуючись інтересами дитини, відповідно до статей 164, 165 Сімейного кодексу України, Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Висновку № 109-4188 від 18.07.2024 Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , керуючись інтересами дитини, відповідно до статей 164, 165 Сімейного кодексу України, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Крім того, у відповідності до положень статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Окрім того, в рішенні Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27.11.1992) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я; без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи, що судом встановлено ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, Конституції України, Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 19, 141, 150, 164, 165, 181, 182, 183, 191 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», з урахуванням Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 141, 200, 206, 223, 258-259, 263-268, 273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація служба у справах сім`ї, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей та сім`ї, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити, що мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий;

Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей та сім`ї, адреса місцезнаходження - 01030, м. Київ, бульв. Т.Г. Шевченка, буд. 26/4, ;

Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей та сім`ї, адреса місцезнаходження - 02094, м. Київ, бульвар Івана Котляревського, 1/1, .

Суддя: