Справа № 727/4611/24
Провадження № 2/727/1138/24
01 серпня 2024 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Аниськовій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відпо-відальністю «Дебт Форс», треті особи без самостійних вимог Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оле-на Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кон-дрюк Костянтин Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підля-гає виконанню,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання.
В подальшому, на підставі вказаного виконавчого напису, постановою від 19.11. 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрю-ком Костянтином Олександровичем відкрито виконавче провадження №67605240.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.05.2024 року було відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання з викликом усіх сторін по справі.
27.05.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву, згідно якої просила розгля-нути справу без її участі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.
Представник відповідача ТОВ «Дебт Форс» в судове засідання не з`явився, бу-дучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, клопо-тань про відкладення розгляду справи на етапі розгляду справи по суті та письмовий відзив на позов від них до суду не надходив.
Треті особи по справі приватний нотаріус Приватний нотаріус Києво-Святошин-ського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна та Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович - в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими судом про да-ту, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання від них до суду не надходило.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не по-дала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також відсутністю заперечень позивача на прове-дення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомо-гою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясував-ши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідив-ши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність дока-зів для вирішення справи, наданих до суду.
Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, досто-вірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх су-купності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та проце-суального права, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Так, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Ци-вільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», а також Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами Ук-раїни, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 ро-ку.
Зокрема, за змістом ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку вчинення но-таріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції Ук-раїни №296/5 від 22.02.2012р., для стягнення грошових сум або витребування від борж-ника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють за-боргованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міні-стрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконав-чих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі на-писи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої від-повідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права ви-моги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконав-чий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення вико-навчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу по-дається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і міс-це проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стяг-нення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягати-муть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити та-кож іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нота-ріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують до-кументи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості прова-диться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверд-женим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку до-кументів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих на-писів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).
Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця.
Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом на-правлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої без-спірності нотаріусові слід з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчи-нення виконавчого напису або сплати ним боргу.
Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодав-цем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».
Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідче-ним договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотри-маною (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборго-ваність, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують без-спірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відноси-нах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено ін-ший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.
Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на об-ґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів но-таріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Пере-ліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.
За результатами аналізу вище наведених норм права можна дійти наступних ви-сновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в по-свідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не пород-жує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до но-таріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна існувати та бути безспірною.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нота-ріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для виснов-ку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для но-таріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у без-спірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспір-ності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ста-тей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стя-гувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це пра-во існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений но-таріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в ча-стині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріу-сом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рі-шенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду, який ви-кладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин.
Проаналізувавши наведені вище роз`яснення, а також надані суду письмові до-кази в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису 12.06.2021 ро-ку нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача.
Також суду не було надано доказів, що нотаріус пересвідчився в тому, що борж-ник був повідомлений про вимогу повернути заборгованість.
Відповідно до пункту 1 вищевказаного діючого Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого на-пису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) доку-менти, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють про-строчення виконання зобов`язання.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У даному випадку, суд вважає, що представник відповідача не надав суду доказів того, що сума боргового зобов`язання на час звернення про вчинення виконавчого на-пису була безспірною.
За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконан-ням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослід-женні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встанов-леної сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окре-мо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заборгованість борж-ника на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та не пересвід-чився у безспірності заборгованості, що унеможливлює видачу виконавчого напису, а отже надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторо-ни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ТОВ «Дебт Форс» слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1816,80 грн., що був сплачений позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, згідно квитанцій (а.с.27-28).
Керуючись ст.ст.12, 13, 89, 95, 133,137, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд -
Ухвалити заочне рішення.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обме-женою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи без самостійних вимог Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької об-ласті Кондрюк Костянтин Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1816,80 (одна тисяча ві-сімсот шістнадцять) гривень (вісімдесят копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 09 серпня 2024 року.
Суддя: О.Є. Терещенко