Справа № 464/7652/21 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г. О.
Провадження № 22-ц/811/242/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Марко О.Р.

з участю представника позивача Семенини В.М. , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Семенини Василя Михайловича на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 26 грудня 2023 року в складі судді Шашуріної Г.О. в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Папайло Наталія Євгенівна, про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Папайло Наталія Євгенівна, про визнання заповіту недійсним.

Оскаржуваною ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Папайло Наталія Євгенівна про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_3 , апеляційну скаргу від імені якого подав адвокат Семенина В.М., зазначає, що звернувся до суду із позовними вимогами про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним заповіту, зазначені позовні вимоги були розділені у дві окремі справи № 464/1107/21 та № 464/7652/21 про визнання заповіту недійсним.

Провадження у справі № 464/7652/21 було зупинене на час проведення експертизи, яку позивачем було оплачено, жодних повісток у 2023 році сторона позивача не отримувала, прибувши 17.01.2024 до суду на справу № 464/1107/21 позивачу та представнику стало відомо про залишення без розгляду позову у справі № 464/7652/21.

Стверджує, що про повернення справи з експертизи, поновлення провадження відомо не було.

Покликаючись на висновки Верховного Суду у справі № 464/1107/21 зазначає, що справи № 464/1107/21 та № 464/7652/21 повинні були бути об`єднані в одну.

Звертає увагу на те, що суд неодноразово призначав справу № 464/1107/21 до розгляду, однак не розглядав таку, оскільки інша справа перебувала на експертизі.

Вважає, що в оскаржуваній ухвалі суд не обгрунтував та не навів доказів, на підставі яких дійшов висновку про належність повідомлень сторони позивача про дату та час розгляду справи на стадії підготовчого судового провадження.

При цьому, заяв та клопотань від позивача не надходило тому, що сторона позивача не знала про відповідні судові засідання.

Звертає увагу на порядок повідомлення учасників справи про судові засідання, який визначений у статті 128 ЦПК України.

Окремо зазначає, що двічі подавав заяви про розгляд справи без участі позивача.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 26 грудня 2023 року, як таку, що перешкоджає розгляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що у підготовчі судові засідання призначені на 11:00 год 11 грудня 2023 року та 11:30 год 26 грудня 2023 року позивач/його представник не з`явилися, жодних клопотань/заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за відсутності позивача не надходило.

Таким чином врахувавши, що позивач подавши позов до суду у підготовче судове засідання повторно не з`явився та явку представника не забезпечив, документів, які б підтверджували поважність причин неявки суду не надав, клопотання про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи не надходило, суд дійшов висновку, що неявка позивача свідчить про фактичне не підтримання поданого позову, тому такий необхідно залишити без розгляду.

При цьому, суд вказав, що залишення заяви без розгляду не порушує право позивача на судовий захист, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з тією ж позовною заявою.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку неявки в судове засідання позивача є: повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; повідомлення позивача про судове засідання належним чином; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору; від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Аналогічний висновок неодноразово викладено у постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21, від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 та від 10 лютого 2022 року в справі №756/16448/18.

Отже, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Наведене спростовує висновок суду першої інстанції щодо констатації неповажності неявки позивача у судове засідання, оскільки доказів які б підтверджували поважність причин неявки останній суду не надав.

Зважаючи на те, що предметом даного апеляційного провадження є виключно процесуальне питання від вирішення якого залежить можливість продовження розгляду даної справи у суді першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги які стосуються суті спірних правовідносин та, зокрема, необхідності об`єднати таку із справою №464/1107/21.

Більше того, питання об`єднання чи роз`єднання позовів врегульовано ст. 188 ЦПК України та відноситься виключно до дискреції місцевих судів.

Так, для правової кваліфікації та підстави залишення позову без розгляду значення мають два останні судові засідання.

Залишення заяви без розгляду є формою закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення рішення суду.

За правилами ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України участь особи, яка є стороною у цивільному процесі, в судових засіданнях особисто або через свого представника є процесуальним правом, а не обов`язком, цієї особи.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що два останні судові засідання були підготовчими судовими засіданнями та були призначені на 11:00 год 11 грудня 2023 року та 11:30 год 26 грудня 2023 року.

В свою чергу, матеріали цивільної справи № 464/7652/21 та висновок № 1247 від 21.11.2023 відносно ОСОБА_4 , 04.12.2023 надійшли на адресу суду з Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «ІПСПЕМН» МОЗ України (т. 2 а.с. 6).

У справі відсутні будь які докази повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, при цьому, ухвалою від 04.12.2023 суд поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 11:00 год 11 грудня 2023 року (а.с. 15).

Як вбачається з довідки про доставку СМС позивач ОСОБА_3 , як і відповідач, повідомлявся про розгляд справи на 11:00 год 11 грудня 2023 року, шляхом надіслання йому смс-повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 16).

У підготовче судове засідання призначене на 11 грудня 2023 року учасники справи не прибули, тому таке було відкладено на 11:30 год 26 грудня 2023 року.

Повідомлення учасників справи повнорно здійснено за допомогою надіслання смс-повідомлення, що підтверджується довідками про доставку СМС (т. 2 а.с. 20-21).

У підготовче судове засідання призначене на 26 грудня 2023 року учасники справи не прибули, відтак суд постановив оскаржувану ухвалу.

Враховуючи наведене, дійсно наявні підстави для констатації того, що позивач, будучи повідомленим про судові засідання смс-повідомленням, дві поспіль не прибув у підготовчі засідання, не забезпечив явку свого представника.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (ч. 2 ст. 189 ЦПК України).

Оскільки на день постановлення ухвали вже діяли положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (в редакції закону від 29.06.2023, що введена в дію з 18.10.2023), які передбачають залишення позовної заяви без розгляду через повторну неявку позивача у підготовчому судовому засіданні, постановлення оскаржуваної ухвали на стадії підготовчого провадження не є процесуальним порушенням.

Разом з цим, колегія суддів критично оцінює факт належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, зокрема, у два останні підготовчі судові засідання шляхом направлення СМС-повідомлення, оскільки доказів того, що позивач або його представник надавали згоду на повідомлення про час та місце судового розгляду, шляхом направлення СМС-повідомлень, як це передбачено положенням ч. 13 ст. 128 ЦПК України, матеріали справи не містять.

Зазначені вище обставини та наведені норми цивільного процесуального законодавства, на переконання колегії суддів, не можуть свідчити про дотримання судом першої інстанції вимог ЦПК України в частині повідомлення учасників, зокрема, позивача про час і місце розгляду справи.

Інші докази належного повідомлення позивача про час судового засідання відсутні.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2023 року у справі № 285/2961/21 дійшов висновку, що суд першої інстанції може розглянути справу по суті за відсутності позивача, який будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини своєї неявки та не подав заяву про розгляд справи без його участі, за сукупності таких умов: а) неявка позивача не перешкоджає вирішенню спору; б) таке вирішення, з урахуванням обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів і процесуальної поведінки сторін відповідатиме завданню цивільного судочинства та його основним засадам (принципам); в) відповідач не заперечує проти розгляду справи за відсутності позивача.

Поряд з цим, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив, з яких підстав неявка позивача перешкоджала вирішенню спору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та його представник демонстрували готовність брати участь у справі, подавали відповідні клопотання, були зацікавлені у вирішенні судом заявлених позовних вимог, оплачував експертизу, відстоювали позицію під час апеляційного оскарження ухвали про призначення експертизи.

Натомість, з матеріалів справи не встановлено будь яких перешкод для розгляду позовної заяви по суті заявлених вимог, і таке вирішення в повній мірі відповідало б завданню цивільного судочинства, при умові належного повідомлення учасників справи про час, місце та дату розгляду справи.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

З матеріалів справи вбачається, що користуючись своїм процесуальним правом, представник позивача Семенина В.М. двічі подавав заяви про розгляд справи без участі позивача та його представника (т. 1 а.с. 212, 229).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не забезпечив належної організації судового розгляду справи та порушив право позивача на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, у зв`язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зазначені вище порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, для продовження розгляду, а відповідні висновки апеляційного суду з цього приводу - обвов`язковими для врахування місцевим судом у подальшому розгляді справи.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 374, ст.ст. 379, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Семенини Василя Михайловича - задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 26 грудня 2023 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанціії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 14 серпня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк