Провадження № 22-ц/4808/1068/24
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О., секретаря Струтинської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договороми,за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2024 року під головуванням судді Атаманюка Б.М. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договороми.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 жовтня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /745652. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільний телефону відповідачки.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі та на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 12.08.2022 укладено договір факторингу №12082022 у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 15 100 грн, з яких: - 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 100 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

Між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 01 листопада 2021 року було укладено кредитний договір № 00219-11/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі та на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Також згідно п.п. 1.7. п. 1 кредитного договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

Між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 13.01.2023 укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 7 345 грн з яких: 2 600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 745 грн - сума заборгованості за відсотками.

Також, 19 серпня 2021 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2265484, у відповідності до якого кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта.

Підписанням кредитного договору ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами та правилами надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту.

Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 17.05.2023 укладено Договір факторингу №17052023 у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 19.07.2023 до договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 420,57 грн, з яких: 8 249,34 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 6 171,23 грн - сума заборгованості за процентами.

На підставі наведених обставин, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами: № /745652 в сумі 15 100 грн, № 00219-11/2021 в сумі 7 345 грн, №2265484 в сумі 14 420,57 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2024 року задоволено позов ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитними договорами № /745652; № 00219-11/2021; №2265484 в розмірі - 36 865, 57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що про наявність заборгованості вона дізналася у квітні 2024 року. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не повідомляло її, що до нього перейшло право вимоги по заборгованості, а також товариство не надавало їй договорів факторингу, відповідно до яких до нього перейшло право вимоги за договорами позики.

Будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «ФК «ЄАПБ» вона не отримувала, з заборгованістю перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» не згідна.

Позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання даного спору. Матеріали справи не містять доказів про направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості.

В матеріалах справи відсутні оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання їй повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за кредитними договорами. Також відсутні оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання їй письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

Вона не отримувала повідомлення про наявність заборгованості перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» з зазначенням сум заборгованості за кредитними договорами. Вказані позивачем обставини не підтверджені жодними доказами.

Позивач просив суд стягнути заборгованість станом на дату звернення до суду за кредитом, проте позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості.

Також відповідно до умов кредитних сторонами був погоджений строк кредитування. Таким чином, позивач мав право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку надання позики. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи які вказані в апеляційній скарзі є необґрунтованими та безпідставними.

Жодних заперечень з приводу непогодження з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначених договорів апелянткою висловлено не було.

Апелянтка була належним чином ознайомлена з умовами укладених договорів. Сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначених договорів, а його умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтка посилається на те, що позивачем не додано доказів отримання кредитних коштів за договорами, крім того надані розрахунки заборгованості є неналежними доказами наявності заборгованості, однак вказані доводи є необґрунтованими та безпідставними.

Оскільки предметом спору є захист порушеного права ТОВ «ФК «ЄАПБ» яке полягає у невиконання договірних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитними договорами.

Тобто в даному випадку не є предметом спору визнання відповідних договорів недійсними чи розірвання відповідних договорів на підставі істотного порушення їх умов.

Такі договори в судовому порядку не були розірвані і у відповідності до вимог чинного законодавства недійсними не визнані.

Посилання апелянтки на те, що суду не надано доказів отримання нею кредитних коштів від первісних кредиторів є помилковими та безпідставними, оскільки факти їх надання підтверджуються, наявними у матеріалах справи доказами.

У матеріалах справи міститься інформаційна довідка про перерахування коштів та детальні розрахунки заборгованості від первісних кредиторів за відповідними кредитами, що в свою чергу підтверджує наявність відповідної заборгованості та надання кредитних коштів.

Будь-яких доказів для спростування позивних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» апелянткою надано не було.

Апелянткою не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату нею заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договорами у добровільному порядку.

Щодо доводів апелянтки стосовно договорів факторингу, то суду першої інстанції було надано: копії витягів з договорів факторингу, акти прийому-передачі реєстру боржників, витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, що підтверджує та дозволяє дійти висновку, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержав від первісних кредиторів право вимоги по заборгованості апелянтки.

Крім того, договори укладені між первісними кредиторами та ОСОБА_1 , договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку також недійсними не визнані.

Ненадання суду першої інстанції окремо визначеного додатку до договорів факторингу не може слугувати підставою для відмови в задоволені позивних вимог в повному обсязі.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 та представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» взасідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи таке.

Встановлено, що 27.10.2021 між ТОВ «КУ «Европейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /745652, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора який був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 (т.1 а.с.8-9).

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п. 1.2. п. 1 кредит надається строком на 30 днів, до 25.11.2021.

Відповідно до п.п. 1.3. п. 1 кредитного договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2.5% на добу. Тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.п. 4.3. п. 4 кредитного договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 договору та/або в додатку до договору, проценти передбачені в п.1.3 договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення.

Між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 12.08.2022 укладено договір факторингу №12082022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (т.1 а.с.13-15).

Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 15 100 грн, з яких: - 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 10 100 грн - сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с. 16-17).

Також, 01 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00219-11/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора який був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 про що вказано в п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 600 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п. 1.2. п. 1 кредит надається строком на 30 днів, до 30.11.2021.

Згідно п.п. 1.3 п. 1 за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2.5% на добу.

Відповідно до п.п. 4.3. п. 4 кредитного договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 договору та/або в додатку до договору, проценти передбачені в п.1.3 договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення (т.1 а.с.22-23).

Між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 13.01.2023 укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (т.1 а.с.34-37).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 7 345 грн з яких: - 2600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 4745 грн - сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с.38-39).

Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 19.08.2021 було укладено кредитний договір №2265484, у відповідності до якого кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта. Підписанням кредитного договору ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами та правилами надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту. Сума наданого кредиту 13100 грн. Строк кредиту 25 днів. Стандартна процентна ставка становить 1.90 % в день (т.1 а.с.44-52).

Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 17.05.2023 укладено Договір факторингу №17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (т.1 а.с. 66-69).

Відповідно до реєстру боржників від 19.07.2023 до договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14420,57 грн, з яких: - 8249,34 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6171,23 грн - сума заборгованості за процентами (т.1 а.с.70-71).

Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги до ОСОБА_1 згідно зазначених укладених договорів факторингу, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 вказаного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Задовольняючи позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитними договорами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведення позивачем належними та допустимими доказами, що сторонами погоджено розмір наданого кредиту, розмір та підстави нарахування процентів за користування кредитними коштами, а тому розмір заборгованості по усіх договорах є обґрунтованим і така підлягає стягненню з відповідачки.

Встановлено, що кредитні договори, укладені між відповідачкою та первісними кредиторами, договори факторингу, укладені між останніми та позивачем, у встановленому порядку недійсними не визнані. Відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами неправомірність таких договорів.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Необґрунтованими є доводи апелянта, що позивачем не надано доказів, які вказують на надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постанова Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнті є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Наявні у матеріалах справи розрахунки кредитної заборгованості ОСОБА_1 та виписки з рахунків є належними доказами наявності заборгованості у позичальника. Зазначеними виписками підтверджується, що відповідачка отримала кредитні кошти, визначеними у договорах розмірі, які були зараховані на її рахунок (т.1 а.с. 12, т.2 а.с. 49).

На підтвердження заявлених позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надала розрахунки.

Відповідачка не надала суду контррозрахунок суми заборгованості чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи, про невірність наданого банком розрахунку, відтак, відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем у сукупності доказами.

Укладенні відповідачкою електронні договори з різними фінансовими установами та взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, на які позивач набув право вимоги за укладеними між ним та кредитодавцями договорами факторингу.

Доводи апелянтки про ненадання їй договорів факторингу не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Після підписання реєстру прав вимог до фактора перейшли всі права та обов`язки клієнта, як сторони, які виникли на підставі кредитного договору в обсязі і на умовах, що існують на момент укладення договору факторингу.

Договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» на вимогу сторін чи зацікавлених осіб не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована.

Суду було надано: копії витягів з договорів факторингу, акти прийому-передачі реєстру боржників, витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, що підтверджує те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержав від первісних кредиторів право вимоги по заборгованості ОСОБА_1 , і цим доказам суд надав належну правову оцінку.

Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідачка не спростовувала переходу права вимоги новому кредиторові, не надала будь-яких доказів сплати заборгованості як новому, так і первісним кредиторам.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2024 року залишити без змін

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин