РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6747/24

Номер провадження 2-о/495/426/2024

30 липня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д,

при секретарі судового засідання Кракатиці В.І.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції заявника

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, у якій просить суд:

- встановити факт що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснює догляд та утримання своєї дружини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яка є особою з інвалідністю ІІ групи, за відсутності інших працездатних осіб, які зобов`язані відповідно до закону її утримувати.

Заявлені вимоги Заявник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що станом на теперішній час він здійснює сторонній догляд на безоплатній основі за своєю дружиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою проживає за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружиною Заявника, підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 04.01.2022 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 3.

Згідно Довідки №235075 від 01 грудня 2023 року виданої Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням.

Відповідно до Висновку № 223 від 24.06.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рекомендовано соціальні послуги: догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Інші особи, які б могли би здійснювати догляд за дружиною Заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні, оскільки діти подружжя є неповнолітніми.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Заінтересована особа заявляє, що заявник ОСОБА_1 є єдиною особою на утриманні та забезпеченні якої вона перебуває, так як заявник є єдиним близьким родичем, окрім нього за нею немає кому доглядати.

Заявник наголошує, що враховуючи вік Заінтересованої особи, стан здоров`я, залежність від інших осіб, повну нездатність до самообслуговування та те, що в родині немає нікого, хто би міг здійснювати догляд за Заінтересованою особою, Заявник змушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту здійснення постійного догляду Заявником за Заінтересованою особою через необхідність офіційного підтвердження такого догляду у державних органах.

Процесуальні дії

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Заявник та Заінтересована особа в судове засідання з`явилась, надали до суду пояснення, аналогічні вищенаведеним, згідно до яких просили суд встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 як член сім`ї та є єдиною особою, який здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній та непрофесійній основі за своєю дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду за відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Судом встановлено, що станом на теперішній час заявник ОСОБА_1 здійснює сторонній догляд на безоплатній основі за своєю дружиною ОСОБА_2 , 1982 року народження, з якою проживає за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружиною Заявника, підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 04.01.2022 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 3.

Згідно Довідки № 235075 від 01 грудня 2023 року виданої Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням.

Відповідно до Висновку № 223 від 24.06.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рекомендовано соціальні послуги: догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Інші особи, які б могли би здійснювати догляд за дружиною Заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні, оскільки діти подружжя є неповнолітніми.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 1982 року народження, Заінтересована особа заявляє, що заявник ОСОБА_1 є єдиною особою на утриманні та забезпеченні якої вона перебуває, так як заявник є єдиним близьким родичем, окрім нього за нею немає кому доглядати.

Заявник здоровий, та може здійснювати догляд за Заінтересованою особою. Заявник веде здоровий спосіб життя та не має жодних хронічних захворювань. Такий стан здоров`я підтверджує відсутність будь-яких медичних протипоказань для здійснення постійного догляду за Заінтересованою особою. Це створює сприятливі умови для взаємодії та надання якісного догляду без медичних обмежень чи перешкод.

Заявник наголошує, що враховуючи вік Заінтересованої особи, стан здоров`я, залежність від інших осіб, повну нездатність до самообслуговування та те, що в родині немає нікого, хто би міг здійснювати догляд за Заінтересованою особою, Заявник змушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту здійснення постійного догляду Заявником за Заінтересованою особою через необхідність офіційного підтвердження такого догляду у державних органах.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 та ч.2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, зумовленими професійним захворюванням, травмою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати туалет, потребують допомоги при прогулянках тощо).

Так, відповідно до ч. 2 та ч. 3, ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Сімейним кодексом України передбачено обов`язок дітей щодо утримання непрацездатних батьків, зокрема повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст.ст.202, 203 СК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» чинниками, що можуть зумовити складні життєві обставини є: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність.

У розумінні статті 1 Закон України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» № 2961-IVвід 06.10.2005 року (далі - Закон № 2961-IV), медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органу, потребують паліативної допомоги.

У Постанові Пленуму ВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за інвалідом або за особою, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку.

Отже, наведені норми діючого законодавства свідчать про те, що не існує заборони щодо встановлення судом факту, який має юридичне значення - факту здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, а тому заява Заявника підлягає до задоволення.

При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду та перебування фізичної особи на утриманні, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки за результатами розгляду справи

Враховуючи вищенаведене, аналізуючи надані заявником докази на підтвердження факту здійснення заявником ОСОБА_1 догляду за дружиною ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду, суд приходить до висновку, що подані докази є належними, допустимими та достатніми у контексті положень статей 77-80 ЦПК України, а тому заявлені вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за вищенаведеними підставами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 273, 315, 318, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснює догляд та утримання своєї дружини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яка є особою з інвалідністю ІІ групи, за відсутності інших працездатних осіб, які зобов`язані відповідно до закону її утримувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення складено 30.07.2024 року.

Суддя Н.Д. Анісімова