П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2024 року м. Київ

Справа № 372/407/24

Провадження № 22-ц/824/10339/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і представника ОСОБА_2 - адвоката Корзаченка Володимира Миколайовича на рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 15 листопада 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2019 року. За час перебування у шлюбі у них народились діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня 2018 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказувала, що в 2021 році син ОСОБА_5 вступив до відокремленого структурного підрозділу «Київський фаховий коледж комп`ютерних технологій та економіки Національного авіаційного університету» та у зв`язку із цим потребує значних коштів для забезпечення усім необхідним.

Позивачка вказувала, що ОСОБА_2 ніякої допомоги не надає, аліментів не сплачує, а оскільки він працює, тому є спроможним їх сплачувати.

ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 ,Ю який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання або досягнення сином 23 річного віку.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 лютого 2024 року відкрито спрощене провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання задоволено частково.

Вирішено стягувати із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 січня 2024 року до закінчення дитиною навчання 30 червня 2025 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Роз`яснено, що право на утримання (стягнення аліментів) припиняється у разі припинення навчання.

Стягнено із ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн на користь Державної судової адміністрації України.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки син сторін ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на денній формі, термін навчання по 30 червня

2025 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина починаючи

з 19 січня 2024 року, оскільки аліменти на дитину присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову, і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд врахував здобуття відповідачем вищої освіти на платній основі та наявність у нього доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від іншого шлюбу та вимоги статті 182 СК України і прийшов до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів

у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно. Суд вважав такий розмір обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби сина, яка продовжує навчання, а також суттєво не вплине на майновий стан відповідача.

02 квітня 2024 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову до суду і до закінчення навчання або досягнення сином 23 річного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вказує, що з рішення суду незрозуміло чому суд визначив аліменти до стягнення в розмірі 1/6 частини доходів відповідача. Зазначає, що аргументи позивача про те, що він перебуває в іншому шлюбі та здобуває платну освіту є необґрунтованими.

08 квітня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Корзаченко В. М. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від

13 березня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини заробітку, починаючи стягнення з дня звернення позивачки до суду та до закінчення сином навчання - 30 червня 2025 року, але не довше ніж до досягнення сином 23 років.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції поверхнево, формально та неправильно оцінив надані відповідачем і наявні в матеріалах справи докази, що мало наслідком ухвалення судового рішення, яке не відповідає реальним обставинам справи. Перелічивши письмові докази, суд не в повній мірі їх врахував при ухваленні рішення. Вказує, що суд помилково в резолютивній частині вказав про стягнення не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки Закон України «Про державний бюджет на 2024 рік» передбачає лише так званий відповідний вік для дітей від 0 до 6 років та від 6 до 18 років. Для осіб після 18 років законодавством розмір аліментів не визначений та його визначає виключно суд з урахуванням обов?язкової умови, яка передбачена частиною першою статті 199 СК України. Вказує, що відповідач крім наявності рішення про стягнення аліментів, постійно намагається вживати заходів щодо надання допомоги по утриманні дітей: купує їм подарунки, речі тощо. На його утриманні знаходиться цивільна дружина з малолітньою донькою, а також ще й старша донька цивільної дружини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач сплачує комунальні послуги та інші платежі з утримання квартири. Звертає увагу на те, що позивачка придбала автомобіль, має можливість виїжджати за межі України, що вказує на її достатній матеріальний стан та відсутність нагальної потреби у стягненні аліментів на навчання повнолітнього сина, який навчається на безоплатній основі та отримує стипендію. Під час війни процес навчання проходить дистанційно. Суд першої інстанції не взяв до уваги довідку про отримання позивачкою за період з 01 січня 2023 року до 01 лютого 2024 року додаткової соціальної допомоги у сумі 55 122,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 04 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано судді-доповідачу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 10 квітня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Корзаченка В. М.передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і представника ОСОБА_2 - адвоката Корзаченка В. М. на рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Витребувано з Обухівського районного суду Київської області матеріали справи

№ 372/407/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

23 квітня 2024 року матеріали справи № 372/407/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2024 року призначено справу до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

06 травня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Корзаченко В. М. подав до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити та скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року

і ухвалити нове рішення, яким позвоні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини заробітку, починаючи стягнення з дня звернення позивачки до суду та до закінчення сином навчання - 30 червня 2025 року, але не довше ніж до досягнення сином 23 років.

Відзив мотивований тим, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є формальною

і необґрунтованою та зводиться до того, що вона просто не згодна з визначеною судом першої інстанції часткою заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися з нього як аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Жодного аргумента на підтвердження власних вимог позивачка не навела. У той же час відповідач надав достатньо доказів, які свідчать про те, що суд першої інстанції поверхнево, формально та неправильно оцінив докази.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У частинах першій-третій статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Корзаченка В.М. - частковому задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 15 листопада 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2019 року (справа № 372/2925/18).

За час перебування у шлюбі у сторін народились діти: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня

2018 року у справі № 372/2965/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня 2018 року у справі № 372/2965/18 вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, щомісячно починаючи з 02 листопада 2018 року.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, що також встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня

2018 року у справі № 372/2965/18.

Згідно довідки від 08 січня 2024 року № 20, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Київський фаховий коледж комп?ютерних технологій та економіки національного авіаційного університету», ОСОБА_5 у 2021 році вступив до Відокремленим структурним підрозділом «Київський фаховий коледж комп?ютерних технологій та економіки національного авіаційного університету» після закінчення

9 класів і в даний час навчається на 3 курсі денного відділення. Термін закінчення коледжу: 30 червня 2025 року.

З відповіді Головного сервісного центру МВС від 17 листопада 2022 року № 253 ар, наданої на адвокатський запит ОСОБА_10 , відомо, що 19 червня 2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб автомобіль «Hyunday Getz», 2008 року випуску.

З відповіді Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради від 15 лютого 2022 року № 338/07-04, наданої на адвокатський запит ОСОБА_10 , відомо, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради та отримує, як законний представник сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю. ОСОБА_1 за період з 01 січня 2019 року до 15 лютого 2022 року отримала державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, як законний представник сина ОСОБА_5 в розмірі 64 283,00 грн. Станом на 15 лютого 2022 року інших виплат на утримання дітей ОСОБА_1 в управлінні не отримує.

Згідно з довідкою від 04 березня 2024 року № б/н ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення УСЗН Обухівської міської ради та їй з 01 січня 2023 року до 01 лютого 2024 року призначено допомогу в загальному розмірі 55 122,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_2 народилась донька - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, де батьком записано ОСОБА_2 ,

а матір?ю - ОСОБА_11 .

Згідно із свідоцтвом про народження, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась

ОСОБА_7 , матір?ю якої записано ОСОБА_11 , а батьком ОСОБА_12

10 серпня 2021 року між Приватним вищим навчальним закладом «Міжнародна академія екології та медицини» (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник; одержувач) укладено договір № 12/2021 укр про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, згідно якого виконавець взяв на себе зобов?язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги. Строк дії договору з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2026 року. Плата за надання освітніх послуг за вказаний період становить 152 000,00 грн.

Згідно з довідкою від 05 березня 2024 року № 9, ОСОБА_2 працює у Київському міському пологовому будинку № 5 на посаді медсестри-анестезика та за січень - лютий 2024 року йому було нараховано заробітну плату в сумі 51 191,84 грн, з яких було вирахувано 13 599,11 грн на сплату аліментів та 9 214,53 грн на ПДФО.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий

і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У частині третій статті 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Таким чином, з указаного вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Аналогічні роз`яснення містяться й у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Установлено, що станом на час звернення до суду з цим позовом,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось повних 18 років, а згідно довідки від 08 січня 2024 року № 20, ОСОБА_5 є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Київський фаховий коледж комп?ютерних технологій та економіки національного авіаційного університету», термін закінчення коледжу -

30 червня 2025 року.

Крім того, установлено, що ОСОБА_5 проживає разом з матір?ю та знаходиться на повному її утриманні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість підстав для звернення ОСОБА_1 з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, який продовжує навчання.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку про те, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ,

в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), є правильним, оскільки ОСОБА_5 продовжує навчатися у Відокремленому структурному підрозділі «Київський фаховий коледж комп?ютерних технологій та економіки національного авіаційного університету» та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина.

Ті обставини, що у ОСОБА_2 на утримані перебуває його цивільна дружина, донька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька його цивільної дружини - ОСОБА_7 ; ОСОБА_2 навчається на платній основі; і те, що ОСОБА_1

у 2021 році придбала автомобіль та отримала державну соціальну допомогу на сина ОСОБА_5 , не є безумовними підставами для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, оскільки утримувати батьками свою дитину є обов?язком а не правом. Крім того, як вже зазначалось, ОСОБА_2 є працездатною особою та має можливість утримувати повнолітнього сина.

Доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлює утримання ним свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суду не надано.

За таких обставин колегія судів погоджується з висновком суду про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 19 січня 2024 року до закінчення дитиною навчання 30 червня 2025 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

При цьому, вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд не врахував, що визначення відсоткового співвідношення прожиткового мінімуму на дитину, яка досягла 18 років, Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» не передбачено, оскільки стаття 7 Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» визначає лише так званий відповідний вік для дітей від 0 до 6 років та від 6 до 18 років.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року слід змінити та викласти його абзаці другий резолютивної частини в такій редакції: стягнути із

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 19 січня 2024 року до закінчення дитиною навчання 30 червня 2025 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років».

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення

у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення Обухівського районного суду Київської області від

13 березня 2024 року підлягає зміні, шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини рішення в такій редакції: стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 19 січня 2024 року до закінчення дитиною навчання 30 червня 2025 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років».

В іншій частині рішення Обухівського районного суду Київської області від

13 березня 2024 року слід залишити без змін.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про зміну оскаржуваного судового рішення, що не вплинуло на обсяг вирішених позовних вимог, розподіл судових витрат Київський апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Корзаченка Володимира Миколайовича - задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року змінити, викласти його другий абзац резолютивної частини у такій редакції:

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 19 січня 2024 року до закінчення дитиною навчання 30 червня 2025 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

В іншій частині рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна