права № 165/3005/19
Провадження № 6/165/33/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі

головуючого судді Василюка А.В,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську, заяву Міністерства енергетики України про визнання виконавчого листа Нововолинського міського суду №165/3005/19 від 16 березня 2021 року, виданого 26 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Волиньвугілля", Міністерства енергетики України про скасування наказу, поновлення на роботі, виплату заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, таким, що не підлягає виконанню

встановив:

24 квітня 2024 року Міністерство енергетики України звернулося до суду із заявою про визнання виконавчого листа Нововолинського міського суду №165/3005/19 від 16 березня 2021 року, виданого 26 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Волиньвугілля", Міністерства енергетики України про скасування наказу, поновлення на роботі, виплату заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтуванні заяви зазначає, що постановою Волинського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року, яка залишена без змін постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 24 лютого 2022 року, рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 16 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №101-к/к «Про звільнення ОСОБА_2 », яким звільнено ОСОБА_3 30 вересня 2019 року від виконання обов`язків генерального директора ДП «Волиньвугілля», у зв`язку із реорганізацією підприємства, відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді виконуючого обов`язки генерального директора ДП «Волиньвугілля» з 30 вересня 2019 року. Також стягнуто з ДП «Волиньвугілля» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 вересня 2019 року по 21 жовтня 2021 року у розмірі 392970,75 грн. Міністерство енергетики України отримало постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2024 №74674384 з виконання виконавчого листа Нововолинського міського суду №165/3005/19 від 16 березня 2021 року, виданого 26 березня 2024 року. Зазначає, що наказом Міненерговугілля №123-к/к від 19 грудня 2017 року, ОСОБА_2 призначено виконуючим обов`язки генерального директора ДП «Волиньвугілля», за його згодою, допризначення керівника цього підприємства у встановленому порядку. Пунктом 2 статті 36 КЗпП України визначено, що підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відсутність посади виконувача обов`язків генерального директора ДП «Волиньвугілля» та призначення генерального директора «Волиньвугілля» на умовах контракту станом на 18 квітня 2024 року, зумовлює неможливість поновлення ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов`язків генерального директора ДП «Волиньвугілля». На підставі вищевикладеного, просив постановити ухвалу про визнання виконавчого листа Нововолинського міського суду №165/3005/19 від 16 березня 2021 року, виданого 26 березня 2024 року, таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача у судовому ОСОБА_1 заяву підтримав, просив її задоволити, з підстав викладених у ній. На запитання позивача стосовно того, чи відомо йому, що вищевказане виконавче провадження завершене, відповів, що у разі задоволення заяви судом буде скасовано наказ про поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді в.о. директора ДП "Волиньвугілля".

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви Міністерства енергетики України. Зазначив, що виконавче провадження завершено і заявник поновив його на посаді в.о. директора ДП "Волиньвугілля", а тому йому незрозуміло чому подано такого змісту заяву.

Суд, заслухавши думку представника заявника та стягувача, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Виконання судового рішення виробляється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.431 ЦПК України)

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягуваної або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, під іншими причинами, про які йдеться в частині другій статті 432 ЦПК України, належить розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а наприклад, коли в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книгип`ятої Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).

Зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі коли оригінал виконавчого листа віднайдено вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що постановою Волинського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року, яка залишена без змін постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 24 лютого 2022 року, рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 16 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №101-к/к «Про звільнення ОСОБА_2 », яким звільнено ОСОБА_3 30 вересня 2019 року від виконання обов`язків генерального директора ДП «Волиньвугілля», у зв`язку із реорганізацією підприємства, відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді виконуючого обов`язки генерального директора ДП «Волиньвугілля» з 30 вересня 2019 року. Також стягнуто з ДП «Волиньвугілля» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 вересня 2019 року по 21 жовтня 2021 року у розмірі 392970,75 грн.

Виконавчий лист №165/3005/19, виданий Нововолинським міським судом Волинської області 25 березня 2024 року перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (Т3 а.с.5).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закінчено виконавче провадження, оскільки листом від 23 квітня 2021 року №26/1.5-17.2-9768 Міністерство енергетики України повідомило про повне та фактичне виконання рішення суду, а саме, що наказом від 22 квітня 2024 року №15-к "Про поновлення на роботі" скасовано наказ Міненерговугілля від 30 вересня 2019 року №101-к "Про звільнення ОСОБА_2 " та поновлено на роботі ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов`язки генерального директора Державного підприємства "Волиньвугілля" з 30 вересня 2019 року (Т 3 а.с.46-47).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У справі "Soering vsUK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

З огляду на те, що виконавче провадження завершено і стягувача поновлено на посаді за рішенням суду, посилання представника заявника на наказ Міністерства енергетики України від 13 червня 2023 року №27-к/к, яким призначено генерального директора ДП "Волиньвугілля" ОСОБА_4 , на умовах контракту від 13 червня 2023 року №1-в/2023 та відсутність посади виконуючого обов`язки генерального директора ДП "Волиньвугілля", є, на думку суду, надуманим, та нічим іншим як способом уникнення виконання рішення суду, яке набрало законної сили і обов`язкове для виконання.

Суд звертає увагу заявника, що на даний час (після завершення виконавчого провадження) він не позбавлений можливості та має достатньо організаційно-розпорядчих повноважень звільнити працівника на посаді з підстав припинення з ним трудового договору, що укладався на певний строк.

Беручи до уваги те, що на час розгляду заяви ОСОБА_2 фактично не приступив до виконання своїх посадових обов`язків, тобто фактично рішення суду про поновлення на роботі останнього не виконано, тому враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відсутні законні та обгрунтовані підстави для визнання виконавчого листа Нововолинського міського суду №165/3005/19 від 16 березня 2021 року, виданого 26 березня 2024 року таким, що не підлягає виконанню, а тому заява Міністерства енергетики України не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.271 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви Міністерства енергетики України про визнання виконавчого листа Нововолинського міського суду №165/3005/19 від 16 червня 2021 року, виданого 25 березня 2024 року, в частині зобов`язання Міністерство енергетики України поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді виконуючого обов`язки генерального директора Державного підприємства "Волиньвугілля" з 30 вересня 2019 року, таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 06 вересня 2024 року.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк