УХВАЛА

30 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 759/8675/22

провадження № 61-10082ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника Державної іпотечної установи - адвоката Чалова Андрія Олексійовича, на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника Державної іпотечної установи - адвоката Чалова А. О., на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку, а також повідомити про наявність у адвоката електронного кабінету.

У серпні 2024 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 29 липня 2024 року, в яких адвокат Чалов А. О. повідомив про наявність у нього електронного кабінету.

Також, усуваючи недоліки касаційної скарги, заявник подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Серед іншого, у серпні 2024 року до Верховного Суду надійшла заява, в якій представник ОСОБА_1 - адвокат Трутнєв С. В. заперечує щодо наведених заявником підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення апеляційного суду, оскільки Державна іпотечна установа свідомо замовчує ту обставину, що їй ще в лютому 2024 року було відомо про постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року, копію якої долучено як додаток до заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконання, поданої (заяви) у лютому 2024 року до суду першої інстанції.

Проаналізувавши матеріали, що на надійшли, Верховний Суд приходить до висновку, що обставини, зазначені в якості причини пропуску строку на касаційне оскарження, не є поважними, а отже недоліки касаційної скарги усунуто частково, з огляду на таке.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 390 ЦПК України визначено, що строк на касаційне оскарження дотримано та не вимагається заява (клопотання) про його поновлення, у разі якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення або складення його повного тексту.

Залишаючи без руху касаційну скаргу Державної іпотечної установи, Верховний Суд констатував, що касаційна скарга подана з тривалим пропуском строку на оскарження, зокрема постанови Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року.

Верховний Суд відхилив посилання заявника на введений в Україні воєнний стан, інтенсивність обстрілів м. Києва та Київської області, планові та аварійні відключення електроенергії у червні та липні 2024 року, оскільки, як стверджував заявник, ним отримано копію постанови апеляційного суду 29 травня 2024 року, відповідно строк на касаційне оскарження судового рішення закінчився 28 червня 2024 року, водночас планові та аварійні відключення електроенергії, на які посилається заявник, мали місце у липні 2024 року, тобто, за межами тридцяти денного строку з дня отримання заявником судового рішення, при цьому касаційна скарга подана 12 липня 2024 року.

Також Верховний Суд констатував відсутність доказів отримання заявником копії постанови апеляційного суду 29 травня 2024 року, та враховуючи тривалий термін з часу ухвалення оскаржуваного судового рішення 23 січня 2024 року та його отримання заявником 29 травня 2024 року, не наведено жодних обґрунтувань наявності перешкод в отриманні цього рішення у межах розумного строку з дня його ухвалення.

Серед іншого Верховний Суд врахував процесуальну поведінку заявника, який відповідно до змісту оскаржуваного судового рішення повідомлений належним чином про розгляд справи, подав відзив на апеляційну скаргу. Крім цього, у березні 2024 року Державна іпотечна установа звернулася до суду першої інстанції із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якої заявник посилався на ухвалення апеляційним судом 23 січня 2024 року судового рішення.

Верховний Суд дійшов висновку, що вказане, поза розумним сумнівом, свідчить про обізнаність заявника, ще у березні 2024 року, про оскаржуване судове рішення апеляційного суду від 23 січня 2024 року, що не може бути проігноровано та не враховано під час вирішення клопотання про поновлення пропущеного строку.

Усуваючи недоліки касаційної скарги, Державна іпотечна установа вказаних обставин не спростувала, повторно посилається на обставини, які вже були предметом оцінки Верховним Судом, при цьому, представник ОСОБА_1 - адвокат Трутнєв С. В., заперечуючи щодо наведених заявником підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, додає копію заяви Державної іпотечної установи про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, від 28 лютого 2024 року № 535/15, підписаної представником ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від 26 грудня 2023 року № 4158/15/7, поданої до Подільського районного суду міста Києва, до якої додана копія постанови Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року у справі № 759/8675/22.

Вказані документи не викликають об`єктивних сумнівів в їх достовірності, відповідно такі докази не можуть бути проігноровані Верховним Судом під час вирішення заяви про поновлення пропущеного строку.

Крім цього, ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року заяву Державної іпотечної установи задоволено, визнано виконавчий лист Подільського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року № 759/8675/22 з про стягнення з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 42 881,27 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з добровільним виконанням боржником.

Тому, очевидно, що звертаючись 26 березня 2024 року до місцевого суду із заявою про видачу заявнику копії, зокрема постанови Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року, при цьому, отримавши вже вказане судове рішення раніше, як свідчать вищезазначені обставини, Державна іпотечна установа 29 травня 2024 року отримала саме повторно копію оскаржуваного судового рішення з метою поновлення строку на касаційне оскарження та подальшого його оскарження в касаційному порядку, що не свідчить про добросовісну процесуальну поведінку заявника.

Враховуючи встановлені обставини, а саме, що станом на березень 2024 року Державна іпотечна установа була обізнана про ухвалення 23 січня 2024 року Київським апеляційним судом судового рішення, та отримала його копію, підстави вважати, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, відсутні.

У контексті зазначеного Верховний Суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо вирішення питання про поновлення строку на оскарження, яке перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

За наведених обставин, оскільки заявник не довів наявність поважних причин пропущення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, відсутні підстави для поновлення строку на подання касаційної скарги, тому відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись частиною другою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника Державної іпотечної установи - адвоката Чалова Андрія Олексійовича про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Державної іпотечної установи - адвоката Чалова Андрія Олексійовича, на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян