Справа № 214/2811/24
Провадження № 2/211/1859/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: П`ята криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Губар А.Л. звернулась до суду з позовом, який в послідуючому уточнила. В якому просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами, до складу якого входить: житловий будинок А, загальною площею 86,3 м2, житловою площею 31,1 м2; сарай Б; огорожа №1-3; замощення II; водоколонка І, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0782 га кадастровий номер :03:260:0025, за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано з П`ятої Криворізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання сторони у справі не з`явились.

Представник позивача адвокат Губар А.Л. через систему «Електронний суд» до суду надав заяву про розгляд справи без участі позивача та без його участі на уточнених позовних вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_3 до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, відзиву на позов не надав.

Третя особа державний нотаріус П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, до суду не з`явилась, письмових пояснень не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 (а.с. 9 - копія свідоцтва про народження, а.с. 8 копія свідоцтва про смерть).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами, до складу якого входить: житловий будинок А, загальною площею 86,3 м2, житловою площею 31,1 м2; сарай Б; огорожа №1-3; замощення II; водоколонка І, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0782 га кадастровий номер :03:260:0025, за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 29.10.1988 Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №415.

Вказаний житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами був придбаний ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (матір`ю позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя, 24.01.2020, ОСОБА_4 склав заповіт та на випадок своєї смерті заповідав усе належне йому майно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у рівних частках (тобто по 1/3 частці) кожному.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №65-2022, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцями за заповітом є його донька ОСОБА_1 , яка 23.02.2022 подала до П`ятої криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а також його син ОСОБА_2 та невістка ОСОБА_3 , які 05.05.2022 подали до П`ятої криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з інформаційної довідки за №14645 від 26.12.2022, станом на 07.12.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Спадкодавець у спадковому будинку зареєстрованим не був.

26.01.2023 своєю постановою державний нотаріус П`ятої криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини ОСОБА_8 відмовив представнику позивача ОСОБА_9 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відмову мотивовано тим, що немає можливості безспірно здійснити нотаріальне посвідчення.

19.03.2024 своєю постановою державний нотаріус П`ятої криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини ОСОБА_8 відмовив представнику відповідача ОСОБА_10 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відмову мотивовано тим, що немає можливості безспірно встановити обсяг спадкової маси .

Відповідно до статей 1216-1218, 1220, 1222, 1223 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1234 Цивільного кодексу України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Частиною 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У статтях 15 та 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, та одним із способів захисту прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Але як вбачається з матеріалів цивільної та спадкової справ у позивача наразі виникли реальні умови, які обмежують її право у реалізації нею своїх прав на належне їй нерухоме майно.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 392 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_2 на законних підставах володів житловим будинком з господарськими побудовами та спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0782 га кадастровий номер :03:260:0025, за адресою: АДРЕСА_1 , є підстави для визнання за позивачем, права власності на вказане вище нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого шляху для захисту прав позивача немає, тому позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами, до складу якого входить: житловий будинок А, загальною площею 86,3 м2, житловою площею 31,1 м2; сарай Б; огорожа №1-3; замощення II; водоколонка І, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0782 га кадастровий номер :03:260:0025, за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який належав померлому на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 29.10.1988 Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №415.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н. О. Сарат