Провадження 6/127/488/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про видачу дубліката виконавчого документа,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» із заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

Заява обґрунтована тим, що Вінницьким міським судом Вінницької області 13.04.2023 було видано судовий наказ по справі № 127/10345/23, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 3 989, 40 гривень та судові витрати в сумі 268, 40 гривень. Зазначений судовий наказ не був пред`явлений до виконання, оскільки його було втрачено на підприємстві після його реєстрації в ТОВ «Вінницягаз Збут».

Вищевикладене стало підставою для звернення представника заявника (стягувача) до суду із заявою про видачу дубліката судового наказу виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 13.04.2023 по справі № 127/10345/23.

Представник заявника (стягувача) та боржниця в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Водночас, 12.08.2024 від представника заявника (стягувача) на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Боржницею причини неявки суду не повідомлено.

Враховуючи вищевикладене, заяву представника заявника та положення підпункту 17.4 пункту 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України і ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність представника заявника (стягувача) та боржниці (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

Вивчивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.04.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/10345/23 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (місцезнаходження: 21036, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 23, ) заборгованості за спожитий природний газ за період з 01.02.2022 по 30.04.2022 в сумі 3 989 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 40 копійок та судового збору в розмірі 268, 40 гривень. (а.с. 25)

З матеріалів справи вбачається, що вищевказаний судовий наказ набрав законної сили 16.05.2023 та був виданий стягувачу 15.06.2023. (а.с. 25)

З відповіді Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.01.2024 № 5519 на запит Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» від 27.11.2023 вбачається, що в результаті перевірки АСВП, журналів обліку виконавчих проваджень та журналів реєстрації документів про відкриття виконавчого провадження встановлено, що станом на 10.01.2024 відомості стосовно відкритих виконавчих проваджень щодо виконання, зокрема, судового наказу від 13.04.2023 по справі № 127/10345/23, в системі відсутні, а отже виконавчі провадження на виконанні не перебувають. (а.с. 55-56)

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовий наказ є судовим рішенням. Водночас, у відповідності до ч. 3 ст. 431 ЦПК України і ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ, зокрема, є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Як вбачається із відомостей з автоматизованої системи виконавчого провадження, доступ до якої є публічним, вищевказаний виконавчий документ на примусовому виконанні не перебував і не перебуває.

Аналізуючи пункт 17.4 пункту 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа до закінчення строку, встановленого для його пред`явлення до виконання.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

На чому також неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 17 листопада 2021 року по справі № 419/310/12, від 29 серпня 2023 року по справі № 750/13697/21, від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 зроблено висновок, що: «…Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».

Судом встановлено, що виконавчий документ було втрачено на підприємстві після його реєстраціїв ТОВ «Вінницягаз Збут», як вхідної кореспонденції. Отже, даний виконавчий документ відсутній, як в органі державної виконавчої служби, так і у стягувача.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу, що право на виконання судового рішення є складовою права на справедливий судовий захист.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав заявника, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Європейський суд з прав людини вказав, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що відсутність виконавчого документа, який є необхідною умовою для вчинення виконавчих дій, перешкоджає заявникові (стягувачу) реалізувати у повній мірі свої законні права на виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність видачі дублікату судового наказу, виданого 13.04.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/10345/23, з метою забезпечення виконання судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ч. 1 та ч. 2 ст. 18, ст.ст. 258-261, 353-355, пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про видачу дубліката виконавчого документа задовольнити.

Видати дублікат судового наказу виданого 13.04.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/10345/23.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду складена 12.08.2024.

Суддя: