Справа№592/2724/24
Провадження №2/592/999/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді Алфьорова А.М., за участю секретаря - Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення частки у спільному майні, встановлення факту належності майна, визнання права власності в порядку спадкування, встановлення порядку користування спільною власністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.08.1998 р. Веретенівською школою інтернатом було видано Свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, співвласниками квартири АДРЕСА_1 були зазначені: ОСОБА_6 (мати позивача), ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_3 (донька позивача), ОСОБА_2 (племінник позивача), ОСОБА_5 (сестра позивача), ОСОБА_4 (племінник позивача), ОСОБА_7 (бабуся позивача зі сторони матері). Спірна квартира складається з 3-х ізольованих житлових кімнат: № 5, пл. 17,4 кв.м., № 6, пл. 17,4 кв.м. та № 7, пл. 10,6 кв.м., кухні № 4, пл. 5,0 кв.м., ванної кімнати № 3, пл. 2,2 кв.м., вбиральні № 2, пл. 1,2 кв.м., коридору № 1, пл. 8,4 кв.м. Загальна площа квартири складає 62,20 кв.м., житлова - 45,4 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 04.02.2024 р. він звернувся до приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу, ОСОБА_8 із заявою про оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 , однак довідкою № 20/01-16 від 07.02.2024 р. нотаріусом було повідомлено, що через не визначення частки спадкодавця в спірній квартирі, неможливо оформити спадщину та рекомендовано звернутися до суду. Оскільки в свідоцтві про право власності було зазначено про передачу спірної квартири у спільну сумісну власність, то у нього, у зв`язку зі смертю співвласників - ОСОБА_7 (бабусі) та ОСОБА_6 (матері), виникла необхідність визначити частки у квартирі АДРЕСА_1 для оформлення спадщини після померлих. Таким чином, всі співвласники мають право по 1/7 частині квартири АДРЕСА_1 . Тобто, для оформлення спадщини на квартиру АДРЕСА_1 , необхідно визначити частки всіх співвласників, в тому числі померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в розмірі по 1/7 частки кожному. Після смерті ОСОБА_7 (бабусі позивача) залишилося спадкове майно, а саме: 1/7 частка квартири АДРЕСА_1 . Оскільки померла ОСОБА_7 за життя заповіту не складала, то спадкування її майна відбувалося за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до архівного витягу запису акта № 74 про народження ОСОБА_9 , де в графі мати вказана ОСОБА_7 . При цьому, у всіх інших документах, які були при житті ОСОБА_7 виписані за її участю, її ім`я та по-батькові вказано як ОСОБА_10 . Вирішити питання в позасудовому порядку щодо внесення змін до актового запису цивільного стану щодо народження ОСОБА_9 не має можливості тому як, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вже померли, то від їх імені ніхто не може звернутися з заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану щодо виправлення в акті про народження ОСОБА_9 імені та по-батькові її матері - ОСОБА_7 . При таких обставинах йому необхідно встановити родинні відносини між ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вказані розбіжності позбавляють можливості задовольнити позовну вимогу щодо визнання факту належності за померлою ОСОБА_6 1/7 частини квартири АДРЕСА_1 на праві власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в свою чергу позбавляє можливості позивача визнати за ним право власності на частину спадкового майна в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно інформаційної довідки Сумської територіальної громади № 14.03-08/283601 від 02.02.2024 р. ОСОБА_7 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 в період з 04.06.1997 р. по 25.09.1999 р., тобто до дня своєї смерті. Згідно інформаційної довідки Сумської територіальної громади № 14.03-08/283601 від 02.02.2024 р. ОСОБА_6 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 в період з 21.04.1972 р. по 04.04.2014 р. Вищевказаними інформаційними довідками підтверджується факт того, що на час смерті ОСОБА_7 , в спірній квартирі була зареєстрована та мешкала її донька - ОСОБА_6 , яка фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, ОСОБА_6 успадкувала частку померлої ОСОБА_7 в розмірі 1/7 частини квартири АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , то у відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України, їх цивільна правоздатність припинилася у момент їх смерті. В зв`язку з такими обставинами у позивача виникла необхідність встановити в судовому порядку факт належності на праві власності померлій ОСОБА_6 1/7 частки в квартирі АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_7 , мати позивача - ОСОБА_6 , не отримувала свідоцтво про право на спадщину, тому як законодавством граничний строк для отримання свідоцтва не встановлювався (ст. 561 ЦК УРСР). Таким чином, ОСОБА_6 стали належати 2/7 частки в квартирі АДРЕСА_1 . Оскільки померла ОСОБА_6 за життя заповіту не складала, то спадкування її майна відбувається за законом. ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_5 є рідною донькою ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 1261 ЦК України, є в рівних частинах спадкоємцями майна ОСОБА_6 . Отже, після смерті ОСОБА_6 , її частку в розмірі 2/7 частини в квартирі АДРЕСА_1 успадкували в рівних частинах її діти: син - ОСОБА_1 , в розмірі 1/7 частини (2/7 : 2) та донька - ОСОБА_5 , в розмірі 1/7 частини (2/7 : 2), оскільки були зареєстровані та мешкали на час її смерті разом. Таким чином, після успадкування частини ОСОБА_6 частки в квартирі АДРЕСА_1 між співвласниками розподілилися наступним чином: ОСОБА_1 належить 2/7 частки, ОСОБА_5 - 2/7 частки, ОСОБА_3 - 1/7 частка, ОСОБА_2 - 1/7 частка, ОСОБА_4 - 1/7 частка. Після смерті ОСОБА_6 між співвласниками склався певний порядок користування спірною квартирою, де житлову кімнату № 7, пл. 10,6 кв.м. займав ОСОБА_1 , а житловими кімнатами № 5, пл. 17,4 кв.м. та № 6, пл. 17,4 кв.м., користувалися відповідачі по справі. Допоміжними приміщеннями: кухнею № 4, пл. 5,0 кв.м., ванною кімнатою № 3, пл. 2,2 кв.м., вбиральнею № 2, пл. 1,2 кв.м., коридором № 1, пл. 8,4 кв.м. співвласники користувалися спільно. З 2018 року по теперішній час ОСОБА_1 проходить службу у Збройних Силах України за контрактом. Відповідачі по справі, а саме ОСОБА_5 та її діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , продовжують мешкати в спірній квартирі та користуватися комунальними послугами. При цьому, як позивачу стало відомо, дані відповідачі не провадять оплату за комунальні послуги, в зв`язку з чим виникла велика заборгованість. Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.02.2022 р. по цивільній справі № 592/11502/21, а також судовими наказами: від 15.02.2023 р. по справі № 592/1734/23; від 16.10.2023 р. по справі №592/15254/23; від 17.01.2024 р. по справі № 592/343/24, виданими Ковпаківським районним судом м. Суми зі всіх співвласників в солідарному порядку була стягнута заборгованість за надані комунальні послуги на загальну суму більше 130000 гривень. Вищезазначені рішення та судові накази є у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Відповідачі по справі не бажають сплачувати цю заборгованість, в зв`язку з чим її стягнення провадиться за рахунок позивача по справі, під час знаходження його в лавах ЗСУ та гострої необхідності у коштах. Таким чином, сторони у справі, які є співвласниками спірної квартири, не досягли взаємної згоди щодо користування спірним майном, а тому він вимушений звернутися до суду з вимогою щодо визначення порядку користування квартирою, щоб в подальшому мати можливість користуватися своєю кімнатою та сплачувати тільки за свою частину в спірній квартирі. Таким чином, виходячи із загальної житлової площі в спірній квартирі 62,20 кв.м., то співвласникам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 належить по 1/7 частці в спірній квартирі, що дорівнює по 8,88 кв.м. (62,20 : 7), а житлової площі 6,48 кв.м. (45,40 : 7). При цьому, у співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 частки складають по 2/7 частини, що дорівнює 17,77 кв.м. (62,20 х 2 : 7), а житлової площі 12,97 кв.м. (45,40 х 2 : 7). Самим прийнятним варіантом визначення порядку користування спірною квартирою є виділення йому в користування кімнати № 7 , житловою площею 10,6 кв.м., що на 2,37 кв.м. менше, ніж площа, яка припадає йому на частку в спільному майні, а відповідачам по справі кімнати № 5, пл. 17,4 кв.м. та № 6, пл. 17,4 кв.м., що на 2,37 кв.м. більше ніж належні їм частки. При цьому кухня № 4, пл. 5,0 кв.м., ванна кімната № 3, пл. 2,2 кв.м., вбиральня № 2, пл. 1,2 кв.м., коридор № 1, пл. 8,4 кв.м залишаються в спільному користуванні. Житлові кімнати, кухня, ванна та вбиральня ізольовані, що не спричинить ніяких незручностей в їх використанні за призначенням. Просить суд: визначити, що частка ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить по 1/7 частини кожному; встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною матір`ю ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати факт належності за померлою ОСОБА_6 1/7 частини квартири АДРЕСА_1 на праві власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/7 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 житлову кімнату №7, пл. 10,6 кв.м., а відповідачам по справі житлові кімнати № 5, пл. 17,4 кв.м., № 6, пл. 17,4 кв.м., залишивши кухню № 4, пл. 5,0 кв.м., ванну кімнату № 3, пл. 2,2 кв.м., вбиральню № 2, пл. 1,2 кв.м., коридор № 1, пл. 8,4 кв.м. у загальному користуванні співвласників квартири; стягнути з відповідачів на його користь судовий збір у сумі 6426 грн. 75 коп.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Від представника ОСОБА_1 - адвоката Толмачової В.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися. Від відповідача ОСОБА_5 надійшла заява про часткове визнання позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

05.08.1998 р. Веретенівською школою інтернатом було видано Свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, співвласниками квартири АДРЕСА_1 були зазначені: ОСОБА_6 (мати позивача), ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_3 (донька позивача), ОСОБА_2 (племінник позивача), ОСОБА_5 (сестра позивача), ОСОБА_4 (племінник позивача), ОСОБА_7 (бабуся позивача зі сторони матері).

Спірна квартира складається з 3-х ізольованих житлових кімнат: № 5, пл. 17,4 кв.м., № 6, пл. 17,4 кв.м. та № 7, пл. 10,6 кв.м., кухні № 4, пл. 5,0 кв.м., ванної кімнати № 3, пл. 2,2 кв.м., вбиральні № 2, пл. 1,2 кв.м., коридору № 1, пл. 8,4 кв.м. Загальна площа квартири складає 62,20 кв.м., житлова - 45,4 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У зв`язку з тим, що за час спільного життя спору між співвласниками, щодо встановлення рівності часток в квартирі не було, тому договір про визначення часток у спірній квартирі не укладався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть.

04.02.2024 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу, ОСОБА_8 із заявою про оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 , однак довідкою № 20/01-16 від 07.02.2024 р. нотаріусом було повідомлено, що через не визначення частки спадкодавця в спірній квартирі, неможливо оформити спадщину та рекомендовано звернутися до суду.

Згідно ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Таким чином, всі співвласники, які зазначені у Свідоцтві про право власності на житло, мають право по 1/7 частині квартири АДРЕСА_1 .

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. зазначено, що зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2".

Тобто, для оформлення спадщини на квартиру АДРЕСА_1 , необхідно визначити частки всіх співвласників, в тому числі й померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в розмірі по 1/7 частки кожному.

Оскільки ОСОБА_7 померла у 1999 році і спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України (в редакції 2003р.), то відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, спадкові правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються вимогами статей 524, 548, 549 ЦК УРСР (редакція 1963 р.), згідно з якими спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для оформлення спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, подавши у шестимісячний строк із дня смерті спадкодавця відповідну заяву до нотаріуса. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив у фактичне управління спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_7 (бабусі позивача) залишилося спадкове майно, а саме: 1/7 частка квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки померла ОСОБА_7 за життя заповіту не складала, то спадкування її майна відбувалося за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно архівного витягу запису акта № 74 про народження ОСОБА_9 , де в графі мати вказана ОСОБА_7 .

При цьому, у всіх інших документах, які були при житті ОСОБА_7 виписані за її участю, її ім`я та по-батькові вказано як ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами:

довідкою про склад сім`ї № 665 від 28.07.1998 р., яка була видана при приватизації квартири АДРЕСА_1 , де у графі «родинні відносини» вказано, що ОСОБА_6 є наймачем квартири, а ОСОБА_7 вказана як мати наймача - ОСОБА_6 ;

витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 2 від 03.02.2024 р., де вказано, що ОСОБА_6 мала дошлюбне прізвище ОСОБА_11 .

З огляду на досліджені у судовому засіданні докази, у суду не викликає сумніву та обставина, що ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною матір`ю ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною матір`ю ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки цей факт повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а його встановлення має юридичне значення для позивача ОСОБА_1 .

Згідно інформаційної довідки Сумської територіальної громади № 14.03-08/283601 від 02.02.2024 р. ОСОБА_7 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 в період з 04.06.1997 р. по 25.09.1999 р., тобто до дня своєї смерті.

Згідно інформаційної довідки Сумської територіальної громади № 14.03-08/283601 від 02.02.2024 р. ОСОБА_6 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 в період з 21.04.1972 р. по 04.04.2014 р.

Вищевказаними інформаційними довідками підтверджується факт того, що на час смерті ОСОБА_7 , в спірній квартирі була зареєстрована та мешкала її донька - ОСОБА_6 , яка фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, ОСОБА_6 успадкувала частку померлої ОСОБА_7 в розмірі 1/7 частини квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , то у відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України, їх цивільна правоздатність припинилася у момент їх смерті.

Згідно ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт належності 1/7 частини в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_6 підтверджується інформаційною довідкою Сумської територіальної громади № 14.03-08/283601 від 02.02.2024 р. з місця реєстрації, з якої вбачається, що на час смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_6 була зареєстрована та мешкала разом з померлою за однією адресою. Також ОСОБА_6 продовжила користуватися спадковою частиною квартири та розпоряджатися спільними з померлою ОСОБА_7 речами.

Після смерті ОСОБА_7 , мати позивача - ОСОБА_6 , не отримувала свідоцтво про право на спадщину, тому як законодавством граничний строк для отримання свідоцтва не встановлювався (ст. 561 ЦК УРСР).

Таким чином, ОСОБА_6 стали належати 2/7 частки в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217, 1268 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки померла ОСОБА_6 за життя заповіту не складала, то спадкування її майна відбувається за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про його народження

Відповідачка ОСОБА_5 є рідною донькою ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 1261 ЦК України, є в рівних частинах спадкоємцями майна ОСОБА_6 .

Згідно витягу з реєстру Сумської територіальної громади № 2024/001113090 від 02.02.2024 р. ОСОБА_1 , в тому числі на час смерті ОСОБА_6 , зареєстрований та мешкав за однією адресою разом з померлою.

Інформаційною довідкою Управління ЦНАП СМР № 14.03-08/122758 від 02.02.2024 р. про зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується що, на час смерті ОСОБА_6 , відповідачка ОСОБА_5 також була зареєстрована у спірній квартирі.

В порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Протягом 6-ти місяців після смерті ОСОБА_6 вищевказані спадкоємці до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини не зверталися.

Отже, після смерті ОСОБА_6 , її частку в розмірі 2/7 частини в квартирі АДРЕСА_1 успадкували в рівних частинах її діти: син - ОСОБА_1 , в розмірі 1/7 частини (2/7 : 2) та донька - ОСОБА_5 , в розмірі 1/7 частини (2/7 : 2), оскільки були зареєстровані та мешкали на час її смерті разом.

Таким чином, після успадкування частини ОСОБА_6 частки в квартирі АДРЕСА_1 між співвласниками розподілилися наступним чином: ОСОБА_1 належить 2/7 частки, ОСОБА_5 - 2/7 частки, ОСОБА_3 - 1/7 частка, ОСОБА_2 - 1/7 частка, ОСОБА_4 - 1/7 частка.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, сторони у справі, які є співвласниками спірної квартири, не досягли взаємної згоди щодо користування спірним майном, а тому позивач вимушений звернутися до суду з вимогою щодо визначення порядку користування квартирою, щоб в подальшому мати можливість користуватися своєю кімнатою та сплачувати тільки за свою частину в спірній квартирі.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18) зроблено висновок, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07 лютого 2022 року у справі № 182/3348/19 (провадження № 61-1084св21) щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зазначено: «Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників».

Таким чином, виходячи з загальної житлової площі в спірній квартирі 62,20 кв.м., то співвласникам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 належить по 1/7 частці в спірній квартирі, що дорівнює по 8,88 кв.м. (62,20 : 7), а житлової площі 6,48 кв.м. (45,40 : 7).

При цьому, у співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 частки складають по 2/7 частини, що дорівнює 17,77 кв.м. (62,20 х 2 : 7), а житлової площі 12,97 кв.м. (45,40 х 2 : 7).

Запропонований позивачем ОСОБА_1 варіант визначення порядку користування спірною квартирою на думку суду є неприйнятним, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.

У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зазначено, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначені правові норми, склад сім`ї сторін, наявність між ними родинних зв`язків, розмір житлової площі, що припадає на одну особу, норму житлової площі для надання одній особі й вимоги, що ставляться до жилого приміщення, взаємовідносини сторін та наявність у квартирі трьох ізольованих жилих кімнат, суд приходить до висновку, що запропонований варіант визначення порядку користування спірною квартирою суперечить інтересах співвласників.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 6426 грн. 75 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення частки у спільному майні, встановлення факту належності майна, визнання права власності в порядку спадкування, встановлення порядку користування спільною власністю - задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить по 1/7 частини кожному.

Встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною матір`ю ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати факт належності за померлою ОСОБА_6 1/7 частини квартири АДРЕСА_1 на праві власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/7 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути у дольовому порядку з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) судовий збір у сумі 6426 грн. 75 коп., тобто по 1606 грн. 68 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров