ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

30 липня 2024 року

м. Київ

справа № 752/3410/20-ц

провадження № 61-3145св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , Поліщук Роман Миколайович , який є правонаступником ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_4 , Приватне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дульська Тетяна Володимирівна,

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги - ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі за позовом ОСОБА_1 , Поліщука Романа Миколайовича , який є правонаступником ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дульської Тетяни Володимирівни, про визнання правочину недійсним та скасування записів про право власності,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» (далі - ПрАТ «АК «Укртранс»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дульської Т. В., про визнання правочину недійсним та скасування записів про право власності.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір № 162-інв12 про інвестування будівництва житла від 02 жовтня 2012 року, укладений між ПрАТ «АК «Укртранс» та ОСОБА_4 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50509273 від 27 грудня 2019 року 12:03:15, приватний нотаріус Дульська Т. В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 505077683 від 27 грудня 2019 року 11:38:01, приватний нотаріус Дульська Т. В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 , ПрАТ «АК «Укртранс» та ОСОБА_5 як особа, яка не приймала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та обов`язки, оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Поліщук Р. М. про залучення у справі правонаступника позивача задоволено. Залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_3 - Поліщука Р. М .

Постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_4 , ПрАТ «АК «Укртранс», ОСОБА_5 залишені без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року залишено без змін.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року заяву адвоката Поліщука Р. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткової постанови задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. Стягнуто з ПрАТ «АК «Укртранс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

У березні 2023 року ОСОБА_5 в особі представника- адвоката Неведомського В. О. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року, у якій заявник просить суд скасувати оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У березні 2023 рокуОСОБА_4 в особі представника - адвоката Боримської І. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року, у якій заявник просить суд скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та постанову суду апеляційної інстанції, ухваливши в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У травні 2023 року ОСОБА_4 в особі представника - адвоката Боримської І. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року, у якій заявник просить суд скасувати оскаржену додаткову постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2023року касаційні скарги ОСОБА_5 , в інтересах якої діє представник - адвокат Неведомський В. О., ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник - адвокат Боримська І. О., на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року, постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року та касаційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник - адвокат Боримська І. О., на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року залишено без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року, постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року, додаткову постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року залишено без змін.

04 червня 2024 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткової постанови у справі.

Заява мотивована тим, що судом касаційної інстанції при ухваленні у справі судового рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

05 червня 2024 року матеріали цивільної справи № 752/3410/20-ц було витребувано із суду першої інстанції.

11 червня 2024 року на адресу Верховного Суду від представника ОСОБА_5 - адвоката Неведомського В. О. надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі, в яких представник ОСОБА_5 - адвокат Неведомський В. О. просить суд відмовити позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови у справі.

03 липня 2024 року матеріали цивільної справи № 752/3410/20-ц надійшли на адресу Верховного Суду.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали цивільної справи № 752/3410/20-ц передані судді-доповідачеві 23 липня 2024 року.

Заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

У підпункті «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України зазначено, що постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону № 5076-VI, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що представник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук Р. М. у відзиві на касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просив суд відшкодувати витрати на правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 при касаційному перегляді справи.

На підтвердження понесених витрат представником позивача було наданодоговір про надання правової допомоги № 313 від 12 грудня 2022 року, укладений між адвокатом Поліщуком Р. М. та ОСОБА_1 , в якому відображені послуги за договором про надання правової допомоги; додаток № 3 «Гонорар. Умови та порядок розрахунків» до договору про надання правової допомоги № 313 від 12 грудня 2022 року, яким визначено суму винагороди (гонорару) адвоката, яка становить 75 000,00 грн, що сплачується клієнтом адвокату не пізніше 01 травня 2023 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) № 3 до договору про надання правової допомоги № 313 від 12 грудня 2022 року від 06 квітня 2023 року; ордер про надання правничої (правової) допомоги.

Представник ОСОБА_5 - адвокат Неведомський В. О. посилався на необґрунтованість співмірності понесених витрат зі складністю розгляду справи, витраченим часом, відсутність детального опису понесених судових витрат.

Оцінивши наявні докази, надані представником ОСОБА_1 - адвокатом Поліщуком Р. М. на підтвердження понесення судових витрат, надавши їм оцінку, Верховний Суд доходить висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу при перегляді справи в суді касаційної інстанції, по 15 000,00 грн з кожного.

Визначена судом сума є співмірною з наданими учаснику справи послугами, що відповідає принципу розподілу судових витрат.

При цьому слід враховувати, що згідно частини третьої статті 352 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 389 ЦПК України, після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

При таких обставинах ОСОБА_5 як особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги, несе відповідні процесуальні обов`язки учасника справи, у тому числі щодо відшкодування судових витрат.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені при перегляді справи в суді касаційної інстанції, по 15 000,00 грн з кожного.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов