Справа № 466/9876/22 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-з/811/223/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
02 вересня 2024 року м.Львів
Справа № 466/9876/22
Провадження № 22-з/811/223/24
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
розглянув заяву ОСОБА_1 , яка підписана представником Мацеєм Михайлом Михайловичем , про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ЛКП «Львівтеплоенерго» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок вартості наданих послуг,
6 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ЛКП «Львівтеплоенерго» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок вартості наданих послуг.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 9 серпня 2023 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії ЛМКП «Львівтеплоенерго», які полягають у неправомірному нарахуванні позивачу у квартирі АДРЕСА_1 послуг із централізованого опалення за січень 2020 року в розмірі 50 708,63 грн.; ухвалено зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснити перерахунок вартості наданих послуг із централізованого опалення у вказаній квартирі, що належить ОСОБА_1 , відповідно до показань встановленого у квартирі засобу обліку теплової енергії, що встановлений. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач - ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Постановою Львівського апеляційного суду від 4 липня 2024 року апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 9 серпня 2023 року залишено без змін.

23 липня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Львівського апеляційного суду було подано заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, яка підписана представником Мацеєм М.М .

Заява мотивована тим, що Львівським апеляційним судом при ухваленні 4 липня 2024 року постанови по справі №466/9876/22 не було вирішено питання витрат на правову допомогу, про вирішення якої заявлялося в поданому 17 січня 2024 року відзиві на апеляційну скаргу ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Просить стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу за участь у цій справі при перегляді апеляційним судом в розмірі гонорару, визначеного в договорі від 8 січня 2024 року про надання правової допомоги, у сумі 10 000 грн.

Відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України немає необхідності у виклику учасників справи, розгляд заяви проводиться судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява ОСОБА_3 , яка підписана представником Мацейєм М.М. , підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У частині другій статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 8 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 8 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Мацеєм М.М. на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу за участь у справі в Львівському апеляційному суді надано: договір про надання правової допомоги від 8 січня 2024 року, укладений між адвокатом Мацей М.М. та ОСОБА_1 ; акт приймання-передачі наданих послуг, від 17 січня 2024 року на суму 10 000 грн. (усні консультації, ознайомлення з апеляційною скаргою, пошук релевантної судової практики, підготовка та написання відзиву у цивільній справі №466/9876/2 на апеляційну скаргу ЛМКП «Львівстеплоенерго» на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 9 серпня 2023 року); детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом; квитанцію про доставку (ЛМКП «Львівтеплоенерго») документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотань про зменшення витрат від ЛМКП «Львівтеплоенерго» на оплату правової допомоги адвоката не надходило.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

У поданому ОСОБА_1 відзиві на апеляційну скаргу, який підписаний представником Мацеєм М.М. , міститься клопотання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу за участь у справі у Львівському апеляційному суді в розмірі 10 000 грн.

Згідно з п.4.1 договору про надання правової допомоги від 8 січня 2024 року, адвокат Мацей М.М. та ОСОБА_1 погодили розмір гонорару -10 000 грн., про надання наступних послуг: усні консультації; ознайомлення з апеляційною скаргою; пошук релевантної судової практики; підготовка та написання відзиву у цивільній справі №466/9876/22 за апеляційною скаргою ЛМКП «Львівтеплоенерго» на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 9 серпня 2023 року.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 28 листопада 2023 року у справі № 740/1004/22, провадження № 61-2675св23).

Наявні в матеріалах справи №466/9876/22, документи долучені адвокатом Мацеєм М.М., дають підстави для висновку про доведеність понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

За таких обставин, заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги ЛМКП «Львівтеплоенерго» на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 9 серпня 2023 року у Львівському апеляційному суді справи №466/9876/22 за позовом ОСОБА_1 до ЛКП «Львівтеплоенерго» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок вартості наданих послуг, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 133,137,141, 270, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , яка підписана представником Мацеєм Михайлом Михайловичем , про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ЛКП «Львівтеплоенерго» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок вартості наданих послуг, задовольнити.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (, адреса: 79040, м.Львів, вул.Д.Апостола,1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч ) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Постанова підписана 2 вересня 2024 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р.Мікуш___________________ Р.В. Савуляк