ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32886/23

Провадження № 22-ц/4820/1504/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонова Т.В.

розглянув в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/32886/23 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення страхового відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Перша» на її користь 24000 грн., понесених нею витрат на лікування, 1200 грн. моральної шкоди, що складає 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а також 99490 грн., заподіяної їй майнової шкоди, внаслідок пошкодження її рухомого майна (автомобіля «InfinitiQX70» д.н.з. НОМЕР_1 ), що загалом складає 124690 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, вказувала, що 14.10.2017 року біля 23 год. 15 хв. у м.Хмельницькому, водій ОСОБА_2 , керуючи вантажним сідловим тягачем «Daf СF 85.410» д.н.з. НОМЕР_2 із спеціалізованим напівпричепом «SchmitzSKO 24» НОМЕР_3 , порушив Правила дорожнього руху, а саме на дорозі з двостороннім рухом, які мають дві смуги для руху в одному, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, в результаті чого, допустив зіткнення з автомобілем «InfinitiQX70» під її, позивачкою, керуванням, в салоні якого знаходився пасажир ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП водій та пасажив автомобіля «InfinitiQX70» отримали тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень, відповідно.

Вина водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, підтверджується вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.11. 2021 р. (справа №686/12239/18), який набрав законної сили 31.05.2022 р.

ОСОБА_1 вказувала, що у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, з 19.10.2017 по 25.10.2017 перебувала на стаціонарному лікуванні у ТзОВ «Міжнародний центр ортопедії та травматології», де їй було виконане оперативне втручання: відкрита репозиція та металоостеосинтез закритого багатоуламкового перелому діафізу середньої третини правої ключиці пластиною LCPDoudlemedical та гвинтами. Вартість лікування 24000 грн.

Окрім заподіяної шкоди здоров`ю позивача також фактично було знищено автомобіль «InfimtiQX70», яким вона керувала на момент зіткнення.

Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №220/18 від 29 червня 2018 року вартість матеріального збитку, заподіяного її авто склала: 816509 грн. 78 коп. При цьому, за висновком експертного дослідження відновлювати пошкоджений автомобіль є економічно недоцільним.

Посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Перша», просила суд ухвалити рішення, яким задоволити її позов.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2024 року вказаний позов було задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 99490 грн. заподіяної майнової шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Перша» на користь держави 685,30 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ПАТ «Страхова компанія «Перша» подало апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що вирішуючи спір суд не взяв до уваги пропуск позивачкою річного строку звернення до суду. Вказаний строк визначений законодавцем у п.п. 37.1.4, 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Апелянт також вважає, що суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 147/66/17 від 14.12.2021р., оскільки судом не встановлено, що ОСОБА_1 здійснила розумні заходи, тобто добросовісні належні дії, щоб уникнути пропуск річного строку. також звертає увагу, що з наданих суду письмових доказів, зокрема, довідки № 36-18/2МЦ від 27.06.2018р., яка ще й містить помилку в даті, протоколу огляду транспортного засобу також вбачається, що позивачка не мала перепон для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача у строк до 14.10.2018 р.

Отже, посилаючись на пропуск позивачкою звернення до суду із заявою про виплату страхового відшкодування, невірне застосування судом норм матеріального права та прозових позицій, викладених в судових рішенням суду вищої судової інстанції, просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 14.10.2017 року біля 23 год. 15 хв. у м.Хмельницькому ОСОБА_2 , керуючи вантажним сідловим тягачем «Daf СF 85.410», р.н НОМЕР_2 із спеціалізованим напівпричепом «SchmitzSKO 24», р.н. НОМЕР_3 , в порушення п.12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, рухаючись з перевищенням допустимої швидкості руху біля 85 - 88 км/год у населеному пункті по проїзній частині Старокостянтинівського шосе зі сторони в`їзду в м.Хмельницький в напрямку до Проспекту Миру, наближаючись до нерегульованого перехрестя Старокостянтинівського шосе та вул. Озерної, в момент виникнення небезпеки для свого руху, а саме виїзду автомобіля «InfinitiQX70», р.н. НОМЕР_1 , належного позивачу ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу від 05.08.2016 року та під її керуванням, з проїзної частини вул. Озерної на напрямок його руху, в порушення п. 10.1. Правил дорожнього руху, а саме перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, змінив свій напрямок руху ліворуч та в порушення п.11.4 Правил дорожнього руху, а саме на дорозі з двостороннім рухом, які мають дві смуги для руху, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, в результаті чого на перехресті Старокостянтинівського шосе та вул. Озерної на напрямку руху, призначеному для руху від Проспекту Миру до виїзду з м. Хмельницького, допустив перехресне блокуюче зіткнення передньою правою частиною вантажного сідлового тягача «Daf СF 85.410» р.н НОМЕР_2 із передньою лівою боковою частиною автомобіля «InfinitiQX70» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень, відповідно, а автомобіль «InfinitiQX70», р.н. НОМЕР_1 , отримав механічні ушкодження.

У зв`язку з отриманими у результаті зіткнення автомобілів тілесними ушкодженнями, ОСОБА_1 з 19.10.2017 по 25.10.2017 перебувала на стаціонарному лікуванні у ТзОВ «Міжнародний центр ортопедії та травматології».

Під час її лікування у вказаному лікувальному закладі було виконане оперативне втручання: відкрита репозиція та металоостеосинтез закритого багатоуламкового перелому діафізу середньої третини правої ключиці пластиною LCPDoudlemedical та гвинтами.

Згідно висновку експертного дослідження №220/18 від 29 червня 2018 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «InfinitiQX70», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП, складає: 816509 грн. 78 коп.

При цьому, у висновку зазначено, що відновлювати досліджуваний пошкоджений автомобіль є економічно недоцільним, тому, що вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість без врахування пошкоджень внаслідок даної пригоди, тобто Свр >= C(1197844,62 грн. > 816509,78), тому вартість матеріального збитку, заподіяного власнику досліджуваного автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП визначається у розмірі його ринковій вартості на момент пошкодження, тобто: У = С = 816509,78 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daf СF 85.410», р.н НОМЕР_2 станом на 14.10.2017 року була застрахована згідно Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Приватним акціонерним товариством «СК «Перша» відповідно до укладеного полісу № АК/7262464 від 19.07.2017 року. Ліміт страхової відповідальності згідно полісу за шкоду, завдану, майну потерпілого, 100000 грн., а розмір франшизи 510 грн.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2021 року (справа № 686/12239/18), який набрав законної сили 31 травня 2022 року, ОСОБА_2 визнано винним за ст.286 ч.2 КК України і призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 2 роки.

Даним вироком встановлено вину водія ОСОБА_2 у вчиненні 14.10.2017 року дорожньо-транспортної події, внаслідок якої позивачу ОСОБА_1 спричинені тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та пошкоджено її рухоме майно - автомобіль «InfinitiQX70». р.н. НОМЕР_1 .

У відповідності до ч. 6 ст.82 ЦПК України, обставини вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Ст. ст. 3, 5, 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції на час ДТП передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 9 цього ж Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

У відповідності до ст.ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За нормами ст.ст. 28, 29, 30 вказаного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

В той же час норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачають, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)).

Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності.

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії)винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17.

З матеріалів справи відомо, що страховий випадок настав 14.10.2017 року внаслідок ДТП, в результаті якого позивач зазнала тілесних ушкоджень середньої тяжкості та у зв`язку із чим перебувала на стаціонарному лікуванні у ТзОВ «Міжнародний центр ортопедії та травматології» в період з 19.10.2017 по 25.10.2017 Під час її лікування у вказаному лікувальному закладі було виконане оперативне втручання: відкрита репозиція та металоостеосинтез закритого багатоуламкового перелому діафізу середньої третини правої ключиці пластиною LCPDoudlemedical та гвинтами.

Досудове розслідування та розгляд кримінальної справи в суді першої та апеляційної інстанції для встановлення вини ОСОБА_2 в скоєнні ДТП тривали з 2017 по 2022 рік, вирок набрав законної сили лише 31 травня 2022 року.

08 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Страхового товариства з заявою про страхове відшкодування, у виплаті якого їй було відмовлено у зв`язку з пропуском річного строку для подання такої заяви.

Беручи до уваги вищенаведене, та те, що річний строк звернення до страхової компанії позивачем було пропущено через незалежні від неї причини, а саме: перебування позивача на лікуванні, характер отриманих травм, проведення досудового розслідування та судовий розгляд кримінальної справи для встановлення винної поведінки страхувальника, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля позивача в сумі 99490 грн. з урахуванням франшизи.

З цих підстав доводи апеляційної скарги, що вирішуючи спір суд не взяв до уваги пропуск позивачкою річного строку звернення до суду, визначений законодавцем у п.п. 37.1.4, 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», судом не встановлено, що ОСОБА_1 здійснила розумні заходи, тобто добросовісні належні дії, щоб уникнути пропуск річного строку слід відхилити, так як, на думку колегії суддів, за вищенаведених обставин справи позивач пропустила річний строк звернення до страхової компанії з поважних причин, про що зазначено в мотивувальній частині постанови.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова