Справа № 301/1199/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 серпня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Кожух О.А.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козар Микола Михайлович, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року, ухвалене головуючою суддею Уліганинець П.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

встановив:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він з відповідачкою перебував у шлюбі, який рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.07.2021 розірвано. У шлюбі в них народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні.

Зазначає, що відповідач тривалий час не проживає з ними та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вказує, що відповідач на утриманні нікого не має, є працездатною, здоровою людиною, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Стверджує, що на даний час позивач не працює, та у зв`язку із воєнним станом не має можливості працевлаштуватися, а тому просив стягувати з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2023 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 1 073,60 грн судового збору судового збору на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козар М.М., подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вказує, що позивач у позовній заяві вказав невірну адресу її проживання, а тому судом першої інстанції не було повідомлено її про час та місце розгляду справи.

Крім того, підстав для стягнення з неї аліментів на утримання дітей не має, так як вони проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Також вказує, що діти зареєстровані за адресою позивача, хоча фактично з ним не проживають.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу, питання про визначення місця проживання дітей не вирішувалися і діти фактично залишилися проживати за місце реєстрації.

ОСОБА_1 на момент розгляду справи, перебувала за кордоном на заробітках, а діти проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Тільки після отримання оскаржуваного рішення суду, відповідач забрала дітей. Вказує, що діти не відвідували школу в с. Суха, а тому зазначена інформація в акті №06/1199/23 від 26.10.2023 є невірною. Зауважує, що вказаний акт було складено після ухвалення рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17.05.2014, який рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.07.2021 (справа № 306/477/21) розірвано(а.с.6).

У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 06.08.2014 року) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 10.10.2017 року) (а.с.4,5).

Згідно довідки №68 від 24.03.2023 року виданої начальником відділу ЦНАП Керецьківської сільської ради, ОСОБА_2 має на утриманні двоє дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9)

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, частини 1, 2 ст. 2 ЦПК України.

За змістом вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, ч. 1 ст. 5 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи рішення суду, ОСОБА_1 посилалась на те, що неповнолітні сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після розірвання шлюбу з позивачем, проживають разом з нею, а не з батьком, хоча і зареєстровані за місцем реєстрації та проживання останнього. При цьому суд першої інстанції розглянув справу без її належного повідомлення, що позбавило можливості надати заперечення щодо позовних вимог.

Зазначені доводи ОСОБА_1 заслуговують на увагу з огляду на такі мотиви.

Так, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того що неповнолітні діти сторін проживають разом з батьком.

Однак, з акту обстеження умов проживання слідує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 з жовтня 2023 року в АДРЕСА_1 .

При цьому, колегією суддів встановлено, що хоч неповнолітні діти сторін - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і зареєстровані за місцем реєстрації та проживання батька ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , однак такі з жовтня 2023 року там вже не проживають. Вказане також не заперечується позивачем. Той факт, що на період виїзду відповідачки на заробітки діти перебували з батьком не є ствердженням того, що мати дітей ухиляється від їх утримання. Більше того, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження умисного ухилення ОСОБА_1 від здійснення своїх батьківських обов`язків з утримання власних дітей та забезпечення таким належного розвитку чи то звернення позивача до служби у справах дітей зі скаргами на незабезпечення матеріально дітей відповідачкою.

Наведене у сукупності дає підставу колегії суддів для ствердження факту, що діти проживають разом з відповідачкою і перебувають на її утриманні, а тому, підстав для стягнення з неї аліментів не має.

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи, то такі є слушними з огляду на наступне.

При зверненні до суду із позовом ОСОБА_2 зазначив адресу проживання відповідачки АДРЕСА_3 .

За вказаною адресою судом надіслано позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження в справі, які повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Доказів того, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, матеріали справи не містять. Відповідачці не надсилалися судом першої інстанції судові повістки. А посилання на те, що у матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення є необґрунтованим, так як таке не зареєстровано в системі відправлення, що слідує з простеження поштового повідомлення на сайті «Укрпошти» та не містить відмітки про отримання ОСОБА_1 такого повідомлення.

Як зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_1 місцем її проживання є АДРЕСА_1 , а такої вулиці Подрі, як вказує позивач, не існує та останньому достеменно відомо де саме вона проживає.

З цих підстав слід дійти висновку, що відповідачка належним чином не була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та постановлення у цій справі постанови про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення аліментів.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та відмові у задоволенню заявленого позову то вимоги апеляційної скарги як такі, що знайшли своє доведення, підлягають задоволенню.

Щодо вирішення питання по судових витратах.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача. Таким чином судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмір 1 610,40 грн, підлягають стягненню із позивача.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

Судові витрати апелянта на професійну правничу допомогу заявлено в сумі 5 000 грн.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Козар М.М. надано договір про надання правової допомоги від 23.10.2023 та акт виконаних робіт від 23.10.2023.

З акту виконаних робіт від 23.10.2023. слідує, що адвокатом надано послуги зокрема з ознайомлення з матеріалами справи, складання апеляційної скарги на рішення, технічні витрати (друк, копіювання, транспортні витрпати). Зазначені послуги адвокатом оцінено на загальну суму 5000,00 гривень.

Проте, зазначена сума не може бути стягнута з позивача в повному обсязі у зв`язку із тим, що ознайомлення з матеріалами справи входить в послугу складання апеляційної скарги. А звідси, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та значимості таких дій у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що компенсації підлягає тільки сума в розмірі 4000,00 грн, яка пов`язана з підготовкою та поданням апеляційної скарги, а в іншій частині розміру вимог слід відмовити як таких, що не знайшли свого ствердження.

Зважуючи на встановлене та керуючись вимогами норм статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козар Микола Михайлович, задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року скасувати та ухвалити в справі нове судове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 судові витрати у розмірі 1 610,40 гривень, судового збору за подання апеляційної скарги та у розмірі 4000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 07 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: