ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1181/24

Провадження № 22-ц/4820/1438/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в складів судді Кутасевич О.Г. від 20 травня 2024 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и

У квітні 2024 року ТОВ «Кей-Колект», звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказувало, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором №0 від 16 квітня 2007 року в сумі 22431,21 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 16 травня 2015 року 354367,83 грн. та 3654 грн. судового збору.

Проте рішення суду відповідачами не виконано, борг не повернуто, а тому відповідно до ст.625 ЦК України позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства 3% річних від простроченої суми боргу (358021,83 грн) за період з 01 серпня 2017 року по 23 лютого 2022 року, що становить 49 053,88 грн., та 152896,60 грн. інфляційних втрат за цей же період.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20.05.2024 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. Вказує, що відповідачами не надано суду доказів на спростування обставин щодо невиконання ними грошових зобов`язань перед позивачем. На підтвердження наявної суми заборгованості позивач надав суду письмові документи - копії договору про надання споживчого кредиту 0, договору поруки від 16.04.2007 року, копію заочного рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2015 року по справі №683/3352/14-ц про стягнення боргу, розрахунків 3 % річних та суми інфляційних витрат. Надані позивачем докази у сукупності підтверджують факт виникнення зобов`язань, а також наявність заборгованості. Відповідачами не спростовано належними доказами наявність заборгованості.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, встановлено, що заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором №0 від 16 квітня 2007 року в сумі 22 431,21 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 16 травня 2015 року 354367,83 грн. та 3654 грн. судового збору.

Звертаючись з позовом про стягнення відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних витрат за період з 01 серпня 2017 року по 23 лютого 2022 року на суму боргу 358021,83 грн., стягнутої за рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2015 року, ТОВ «Кей-Колект» вказувало, що відповідачі вказане рішення суду не виконали та борг не повернули.

Відомості про хід виконання вказаного рішення суду позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів невиконання судового рішення, а вимоги в частині стягнення інфляційних втрат на суму боргу, визначену в іноземній валюті, не ґрунтуються на вимогах Закону.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції правильно констатував, що кредитним договором №0 від 16.04.2007 року сума позики визначена у іноземній валюті, заборгованість за цим договором стягнута рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.02.2015 року в іноземній валюті, тому не підлягають стягненню інфляційні втрати відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано доказів не виконання рішення Старокостянтинівського районного суду від 17 лютого 2015 року відповідачами.

Представлені позивачем докази цілком підтверджують виникнення грошового зобов`язання відповідачів перед позивачем, розмір якого визначено рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.02.2015 року у справі №683/3352/14 про стягнення боргу. Разом з тим, ці докази ніяк не підтверджують стан виконання цього судового рішення відповідачами на час звернення до суду з цим позовом.

За відсутності доказів щодо стану виконання рішення суду (довідки-розрахунку органу ДВС в разі примусового виконання, первісних платіжних документів тощо) розрахунок 3% річних не є достатнім та допустимим доказом неналежного виконання вказаного рішення та наявності заборгованості за цим рішенням на час звернення позивача з цим позовом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 вересня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк