Справа № 145/252/24
Провадження №2-о/145/27/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" серпня 2024 р. смт Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

присяжних Прудника В.С., Скрипника О.Г.,

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна,

заінтересована особа Гніванська міська рада,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Обгрунтовуючи яку, посилався на те, що його рідний дядько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного захворювання. Він потребує сторонньої допомоги, обмежений у здатності керувати своїми діями. Його дядько проживає разом з ним, в АДРЕСА_1 . Він здійснює його догляд протягом останніх 10 років та бажає продовжувати такий догляд в подальшому.

Просить суд визнати його дядька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 недієздатним та призначити його опікуном .

При розгляді справи в суді заявник ОСОБА_1 підтримав доводи заяви та просив суд її задовольнити. Пояснив суду, що ОСОБА_2 є його дядьком по материній лінії. У дядька є донька, однак проживає вона за кордоном, з нею ніхто не спілкується. Він проживає разом з дядьком, своєю матір`ю сестрою дядька та дідом. Однак саме він здійснює догляд за дядьком. Також пояснив суду, що працює провідником, у зв`язку з роботою відсутній часто вдома, однак якщо суд призначить його опікуном дядька він звільниться з роботи. Зазначив, що він не має наміру таким чином ухилитися від проходження військової служби, оскільки його посада заброньована.

Представник заявника ОСОБА_3 підтримав заяву та просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Гніванської міської ради на розгляд заяви до суду не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність. Не заперечував проти задоволення поданої заяви.

Захисник ОСОБА_4 призначена ухвалою суду ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення поданої заяви.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник є племінником ОСОБА_2 (а.с.4-13).

ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи (а.с.9).

ОСОБА_1 за місцем свого проживання характеризується позитивно, несудимий (а.с.21-22).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 03 січня 2024 року ОСОБА_1 проживає разом з дядьком ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , здійснює догляд за ним, який є інвалідом ІІ групи і потребує сторонньої допомоги (а.с.20).

Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу № 254 від 02 травня 2024 року, ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді деменції при інших уточнених захворюваннях - внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного генезу. Про це свідчать дані анамнезу про отримання ним у віці 4 -х років важкої черепно - мозкової травми, з тривалим періодом перебування в коматозному стані (близько тижня), що стало причиною органічного ураження головного мозку, а відтак, порушення пізнавальної функції психічної діяльності, унеможливило виконання професійних навичок та навичок по самообслуговуванню, призвело до його грубої соціально- трудової дезадаптації.

ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді деменції при інших уточнених захворюваннях.

ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.43-45).

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Гніванської міської ради від 12 лютого 2024 року, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає разом з дядьком ОСОБА_2 , який має ІІ групу інвалідності. ОСОБА_1 фактично здійснює догляд за дядьком та за станом свого здоров`я може здійснювати такий догляд (а.с.24).

Згідно подання органу опіки та піклування Гніванської міської ради від 12 лютого 2024 року виконком встановив, що заявник ОСОБА_1 проживає разом зі своїм дядьком ОСОБА_2 , який є інвалідом ІІ групи. Він фактично здійснює догляд за дядьком. З урахуванням наведеного просить призначити ОСОБА_1 опікуном над його дядьком (а.с.23).

Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

У пункті 1 частини другої статті 293 ЦПК України зазначено, що обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в окремому провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (частина 1 статті 298 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Системний аналіз норм свідчить, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, на підставі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, зокрема висновок експертизи, які ґрунтуються на припущеннях.

При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерту необхідно дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений.

Виходячи із наведеного, з урахуванням наданих доказів, висновку експертизи, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, оскільки належними та допустимими доказами підтверджено наявність хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Як передбачено ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Вимогами ст.58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Ст.62 ЦК України визначено, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно ст.63 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю, за її письмовою заявою; опікун призначається при можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України.

При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Зазначені висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20.

Долучений до матеріалів справи висновок органу опіки і піклування Гніванської міської ради, яким погоджена кандидатура опікуна ОСОБА_1 над недієздатним ОСОБА_2 суд вважає належним чином не обгрунтованим та передчасним, так як даний висновок не містить належної, повної та обґрунтованої мотивації в призначенні саме заявника опікуном над недієздатним дядьком ОСОБА_2 , а не іншу особу.

Як встановлено судом з пояснень заявника у ОСОБА_2 є донька, також є сестра - мати заявника.

Однак орган опіки та піклування не встановив, чи є у вказаних близьких родичів можливість виконувати обов`язки опікуна над ОСОБА_2 . Висновок органу опіки та подання не містить аналізу відносин ОСОБА_2 зі своїми родичами, не проаналізована фізична можливість заявника, з врахуванням його місця працевлаштування, виконувати постійно опікунські обов`язки.

Разом з тим, висновок органу опіки та піклування ґрунтується на тому, що заявник проживає разом зі своїм дядьком та може здійснювати за ним догляд.

Водночас сам заявник ОСОБА_1 пояснив суду, що він працює провідником, у зв`язку з цим тривалий час відсутній за місцем свого проживання, в цей час догляд за дядьком здійснює його мати.

Таким чином, судом не здобуто доказів того, що саме заявник ОСОБА_1 , за наявності інших родичів у ОСОБА_2 , та кандидатуру якого орган опіки і піклування вважає прийнятною, дбатиме про підопічного та створить йому необхідні побутові умови, забезпечить постійним доглядом і вживатиме заходів щодо захисту прав та інтересів свого дядька та в цілому зможе виконувати обов`язки опікуна.

За таких обставин, на думку суду, подання органу опіки і піклування не відповідає вимогам щодо обґрунтованості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною особою слід відмовити.

Разом з тим, суд зазначає, що заявник не позбавлений права у подальшому бути призначеним опікуном над недієздатним, якщо перестануть існувати обставини, які перешкоджають на даний час можливості ним у повному обсязі виконувати обов`язки опікуна.

Крім того, суд зауважує, що станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст. 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном.

Керуючись ст.ст.2, 258, 259, 293, 294, 295-300 ЦПК України, ст.ст.39, 55, 60, 63 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, задовольнити частково.

Визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

В іншій частині задоволення заяви, відмовити.

Тимчасово покласти обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 на орган опіки та піклування Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством.

Встановити строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним в 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.

Роз`яснити заявнику положення ст. 300 ЦПК України, відповідно до якого, скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 вересня 2024 року.

Суддя Л. > В. Копилова

Присяжні В.С. Прудник

О.Г. Скрипник