УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участю: секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.10.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

Заочним рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.10.2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволені. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 14 січня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис №07, розірвано.

19 червня 2024 року в суд надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про перегляд вказаного заочного рішення, в якій вона просила поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.10.2022 у справі № 154/2052/22, та призначити справу до розгляду в загальному порядку. В обґрунтування своїх вимог відповідач у заяві вказала про те, що нею не було отримано жодної судової повістки про виклики на судові засідання, які відбулися 17.08.2022, 15.09.2022, а також, зокрема, і в судове засідання, яке відбулося 18.10.2022, коли виносилось рішення суду, оскільки з 2013 року вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про що було достеменно відомо позивачу, який разом з нею до 05 березня 2022 року проживав за вказаною адресою. Позивач приховав даний факт від суду, а в позовній заяві вказав лише адресу її реєстрації, заздалегідь знаючи, що за цією адресою вона не отримає судової повістки, копії позовної заяви з додатками. В матеріалах справи відсутні докази вручення судової повістки чи повідомлення її іншим належним чином про час та місце заочного розгляду справи. Вона, як відповідач не з`явилася в судове засідання виключно з тих причин, що не знала про нього. Крім того, відповідач зазначила, що вона не згідна з рішенням суду, та повністю заперечує вимоги позивача та викладені у позовній заяві обставини, а також вважає, що позовна заява подана до суду не позивачем ОСОБА_3 , оскільки в позовній заяві зазначена адреса фактичного місця проживання позивача, яка є аналогічною адресі, за якою здійснює адвокатську діяльність адвокат Шишута Ю.В., а позивач ніколи не проживав за цією адресою. Підпис позивача, яким підписано позовну заяву та засвідчено копії поданих до неї документів, не належить ОСОБА_3 , оскільки в день її підписання останній знаходився з нею на митниці та перетинав кордон України з Республікою Польща. Обставини, викладені в позовні заяві, про те, що їх з позивачем шлюб вже тривалий час фактично розпався, вони не ведуть спільного господарства, не відповідають дійсності, оскільки як було зазначено вище, до 05 березня 2022 року вони проживали разом у будинку, який знаходиться в с. Тарасове. Також вказує, що позивачем була прихована та обставина, що у них на утриманні була неповнолітня дитина дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачем у позовній заяві не зазначено, що причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, котрі виникають між подружжям та, що примирення між сторонами не можливо. Однак в рішенні суду дані факти зазначені, що не відповідає обставинам, викладеним у позовній заяві. На думку відповідача, наведені нею обставини вказують на те, що стороння особа, прикриваючись іменем позивача, або від його імені, подала до суду позовну заяву, де підробила підпис ОСОБА_3 , свідомо приховала факт наявності спільної неповнолітньої на той час дитини, вказала неправдиві відомості стосовно їх особистого подружнього життя, що ввело суд в оману та потягло за собою ухвалення незаконного заочного рішення.

Ухвалою суду від 20.06.2024 відповідачу ОСОБА_2 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання з її розгляду.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримала свою заяву про перегляд заочного рішення та просила її задовольнити з підстав зазначених у заяві. Додатково пояснила, що вони з позивачем не проживають спільно більше двох років, проте постійно спілкуються по телефону. Вона має намір відновити з позивачем сімейні стосунки.

Представник позивача адвокат Шишута Ю.В. в судовому засіданні просив відмовити відповідачу ОСОБА_2 у задоволенні її заяви про перегляд заочного рішення, оскільки, на його думку, відповідач належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи та, обставини, викладені відповідачем у заяві, не мають істотного значення для правильного вирішення справи. В позовній заяві вказана адреса його місця проживання, як адреса проживання позивача, для листування, оскільки саме він готував позовну заяву до суду. Крім того, зазначив, що позивач тривалий час вже проживає в Сполучених Штатах Америки, отримав там дозвіл на працевлаштування, та у травні 2024 року повторно зареєстрував шлюб з іншою особою.

Вислухавши відповідача та представника позивача, дослідивши заяву про скасування заочного рішення та матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Статтею 288 ЦПК України визначено підстави за яких заочне рішення підлягає скасуванню, а саме, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З огляду на роз`яснення, надані в абз. 5 п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної вище статті та роз`яснень Пленуму ВСУ вбачається, що заочне рішення підлягає скасуванню за наявності двох умов разом:

1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач (заявник у цьому провадженні) мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи першу умову для скасування заочного рішення судом встановлено наступне.

Згідно позовної заяви місце проживання відповідача ОСОБА_2 позивачем вказано за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з інформацією Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 15.07.2022 № 764/1-10, місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно даних Реєстру територіальної громади та внутрішньої електронної картотеки Володимир-Волинської громади, дійсно зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 09.02.2005 року, по теперішній час.

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 за вказаною адресою не заперечувався останньою в судовому засіданні.

Про дату, час та місце судових засідань, які призначалися на 17.08.2022, 15.09.2022 та 18.10.2022, відповідач була повідомлена шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації її місця проживання, але поштові відправлення були повернуті не врученими з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто не вручені адресату з незалежних від суду причин.

Повідомлень про причини неявки, відзиву на позовну заяву або зустрічного позову, клопотань про відкладання розгляду справи, відповідач до суду не подавала.

Відповідно до чч.1,2,3,6,7 ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи наведене, наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про виклик до суду відповідача в судове засідання, підтверджують належне повідомлення про розгляд справи судом, оскільки відповідають встановленому порядку виклику до суду.

Крім того, розглядаючи другу умову для скасування заочного рішення, суд виходить з того, що за змістом ст. 285, 288 ЦПК України, відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення повинен зазначити такі обставини та надати такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку.

Дослідивши зміст заяви про перегляд заочного рішення та додані до неї документи, матеріали справи, виходячи із суті та характеру спірних правовідносин, суд вважає, що відповідачем не наведено достатніх доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, які не було враховано судом при ухваленні заочного рішення і які б в результаті вплинули на інакше вирішення даного позову. Обґрунтуванням заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті.

Доводи відповідача про те, що позовна заява подана не позивачем, а іншою особою, на думку суду, є надуманими та ніякими доказами не підтверджуються. Представник позивача в судовому засіданні засвідчив волю останнього на розірвання шлюбу.

Наявність у сторін на час розірвання шлюбу неповнолітньої дитини, неправдиві, як на думку відповідача відомості стосовно її з позивачем особистого подружнього життя, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, та не впливають на результати розгляду справи.

Відповідно до ст.112 СК України суд розглядаючи вимоги про розірвання шлюбу бере до уваги наявність у подружжя малолітніх дітей. В той же час, ця обставина не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про розірвання шлюбу.

Позиція позивача, висловлена через представника, щодо категоричного заперечення проти скасування заочного рішення, в тому числі про розірвання шлюбу, а також реєстрація позивачем повторного шлюбу з іншою особою, суд розцінює як відсутність його вільної згоди на перебування у шлюбі з відповідачем, що суперечить принципу добровільності шлюбу, закріпленого в ст.51 Конституції України та ст.24 СК України.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування заочне рішення суду, що набрало законної сили, через значний проміжок часу, враховуючи факт реєстрації шлюбу позивач з іншою особою, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У спірній по справі ситуації суд виходить з того, що відповідачем не надано доказів, які б дозволяли суду дійти висновку про необхідність скасування ухваленого заочного рішення.

Зазначені відповідачем обставини не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, при фактичній відсутності сукупності підстав, які зазначені в частині першій ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказів про те, що шлюб між сторонами може бути збережено, суду не надано.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів, які поза розумним сумнівом спростовують обґрунтування позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, а тому заява відповідача про перегляд заочного рішення та його скасування є необґрунтованою та безпідставною, в зв`язку з чим її слід залишити без задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 284-288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.10.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 29.07.2024. Повний текст ухвали складений 02.08.2024

Суддя А.М. Лутай