Справа № 159/4591/24
Провадження № 2-о/159/222/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву мотивував тим, що з 2009 року без реєстрації проживав разом з батьками в АДРЕСА_1 . Після смерті батьків вважав, що прийняв спадщину за законом за фактом спільного проживання, однак після звернення до нотаріальних органів отримав роз`яснення про необхідність підтвердження відповідного факту у зв`язку із відсутністю даних про зареєстроване місце проживання. ОСОБА_1 зазначає про відсутність інших спадкоємців і відсутність спору про право на спадкове майно.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, клопотав про розгляд справи без його участі.

Представник Дубівської сільської ради у клопотанні від 08.08.2024 проти задоволення заяви не заперечив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є 06.09.2024.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України ).

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж ті, що вказані у частині першій цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18.

Заявник просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для встановлення даного факту законодавством не передбачено іншого позасудового порядку. Від встановлення даного факту відповідно до вимог ст.1268 ЦК України залежить виникнення у заявника права на спадкування майна.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Суд встановив, що ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка площею 2,6372 га на території Облапської сільської ради згідно з планом, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджено копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ №01855.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У довідці Дубівської сільської ради від 24.05.2024 №431, від 07.06.2024 №469 зазначено, що відповідно до записів погосподарської книги №0332-1 за 2014 рік в АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його дружина ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В будинку без реєстрації також поживає з 2009 року ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження.

За даними Спадкового реєстру заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався, спадкова справа не відривалась. Зазначене дає суду підстави погодитися із твердженнями заявника про відсутність інших спадкоємців та відсутність спору про право.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти ( ст.1261 ЦК України).

Отже, заявник, як син спадкодавця, має право на спадкування земельної ділянки за законом, тому вимога про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час смерті останнього має для заявника юридичне значення.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 підтверджений органами місцевого самоврядування.

За викладених обставин заяву про встановлення факту належить задовольнити.

Керуючись статтями 76-81, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене та підписане без його проголошення 06.09.2024.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК