Справа № 212/7132/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Пустовіт О.Г., за участю: секретаря судового засідання Голуб О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свою заяву тим, що він працював у шкідливих умовах праці з 21.05.1977р. по 02.09.2013р. - вантажником по завантаженню залізної руди, помічником машиніста екскаватора по завантаженню залізної руди, машиністом екскаватора по завантаженню залізної руди в залізничні вагони в Управлінні залізничного транспорту (УЗТ) ПАТ «Кривбасзалізрудком» (згідно записів у трудовій книжці дане підприємство неодноразово реорганізовувалося: Виробниче об`єднання «Кривбасруда» - Криворізький державний залізорудний комбінат - Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» - Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»). На даний час перейменовано у Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». Внаслідок тривалої роботи у шкідливих умовах праці (36 років 3 місяці) у мене були виявлено наступне професійне захворювання: Вібраційна хвороба першої-другої ст. від дії загальних вібрацій, гіереферичний ангіодистонічний синдром з порушенням трофіки кистей у сполученні з полірадикулопатією, із вираженим порушенням біомеханіки хребта на поперековому рівні та статико-динамічними порушеннями, больовим і м`язово-тонічним синдромами. По факту даного професійного захворювання було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.06.2015 року. Відповідно до п.17 вказаного акту від 03.06.2015 року причиною виникнення професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці машиніста екскаватора, зайнятого навантаженням руди, у залізничному цеху за рівнем виробничої загальної вібрації відносяться до 3 класу 1 ступеня. Вібрація загальна транспортно-технологічна, коректований еквівалентний рівень в Дб 105 при гранично допустимому до 101. Довідкою МСЕК серії 12ААА №014574 від 16.07.2015 року мені було встановлено 25% (вібр.хв.) втрати професійної працездатності первинно та безстроково. В результаті набутого професійного захворювання у мене постійний тягнучий, ниючий біль по заднє-зовнійшній поверхні лівої ноги в ділянці сідниці і тазовому поясі зліва, поперековому від.зліва, який посилюється при зміні положення тулуба до гострого болю в поперековому від. І тазовому поясі зліва з іррадіацією в ногу, також посилюється в нічний час під час відпочинку в положенні на спині і зменшується при ході, виражений біль та обмеження об`єму рухів в лівому т/стегновому с-бі, важкість в ногах, відчуття затерпання і підвищена мерзлякуватість ніг, переважно лівої, затерпання кінцевих фаланг пальців кистей, підвищення цифр АТ. У зв`язку з чим, він не може нормально ходити по вулиці, поратися по господарству, гратися з внуками та ін. Він вимушений постійно лікуватися та приймати ліки, тому змінився його образ і якість життя. Вказані негативні явища у його житті викликають переживання, страждання, стрес, депресію, що в результаті спричиняє мені моральні страждання. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 2980 000 гривень 00 копійок, яку просив стягнути з відповідача.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2024 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами.

Представник відповідача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» Власкіна Т.Я. скористалась правом надання суду відзиву на позовну заяву та 02 серпня 2024 року направив його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач не погоджується з пред`явленими позовними вимогами в повному обсязі, оскільки роботодавцем вживались всі заходи на створення безпечних умов праці, а також вказує, що допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального захисту та колективного захисту, якими забезпечувався ОСОБА_1 . Окрім цього, на думку відповідача, завлений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості, зазначає, що сума моральної шкоди є значно завищеною.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено та не заперечувалося стороною відповідача, що ОСОБА_1 працював 36 років 03 місяці вантажником по завантаженню залізної руди, помічником машиніста екскаватора по завантаженню залізної руди, машиністом екскаватора по завантаженню залізної руди в залізничні вагони в шкідливих умовах на підприємстві відповідача АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ». Звільнений з підприємства 02 вересня 2013 року відповідно до ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книги позивача.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.06.2015 року саме п.16 хронічне професійне захворювання виникло з таких підстав: Працюючи на складах готової продукції дробильно-сортувальної фабрики шахт залізорудного комбінату машиністом екскаватора, зайнятим навантаженням руди, виконував роботи з керування гусеничним екскаватором ЕКГ під час навантаження гірничої маси на залізничний транспорт, здійснював роботи з ремонту та обслуговуванню механізмів, вузлів та обладнання екскаватора. При цьому внаслідок недосконалості робочого місця машиніста екскаватора підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації. Працюючи раніше на складах готової продукції дробильно-сортувальної фабрики шахт залізорудного комбінату помічником машиніста екскаватора по навантаженню залізної руди у залізничні вагони у залізничному цеху №1 з тих же причин підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації.

Відповідно до п. 17 Акту причиною виникнення професійного захворювання Позивача слугувало наступне: Перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: Умови праці машиніста екскаватора, зайнятого навантаженням руди, у залізничному цеху за рівнем виробничої загальної вібрації відносяться до 3 класу 1 ступеня (дослідження проводились на підприємстві для атестації роботах місць за умовами праці Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини в 2010 році). Вібрація загальна транспортно-технологічна, коректований еквівалентний рівень в дБ: 105 при гранично допустимому до 101.

Відповідно до висновку МСЕК від 16.07.2015 року ОСОБА_1 первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності (з яких: 25% вібраційна хвороба), з 06.07.2015 року безстроково, без встановлення групи інвалідності.

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійного захворювання у позивача слугувало саме виконання ним трудових обов`язків значний період на підприємстві відповідача , а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені ст. ст. 153, 2371 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України - моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці»від14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до статті 153КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частинами 1, 3 статті 13 Закону України«Про охоронупраці» визначено: роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Суд зауважує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань.

Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлено, що позивач працював в шкідливих умовах праці на підприємстві АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» протягом тривалого періоду в умовах впливу шкідливих факторів у відповідності до акту професійного захворювання від 03.06.2015 року, що спричинило виникнення в нього професійного захворювання, а отже існують обґрунтовані правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, часткового визнання позову відповідачем, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 25 % - БЕЗСТРОКОВО у зв`язку із професійним захворюванням без встановлення групи інвалідності, період роботи у відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, безперервну роботу на підприємстві відповідача понад 36 років 03 місяці, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації у сумі 100 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Щодо посилань представника відповідача на оподаткування суми моральної шкоди суд звертає увагу, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц (провадження № 61-14316св18).

Стосовно питання про судові витрати суд зазначає наступне.

Позивача згідно п.2 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Частина 1статті 133ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини 2 статті 141ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1211,20 гривень.

Керуючись ст.ст.153,2371 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 1а, код ЄРДПОУ 00191307.

Повний текст рішення складено 26.08.2024 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт