Справа № 441/831/24 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/811/1599/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 09 квітня 2024 року в складі судді Перетятько О.В. в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий газ, інфляційні втрати та 3% річних, -

встановив:

У березні 2024 року заявник ТОВ «Енерджі Трейд Груп» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ у загальному розмірі 2419 грн. 06 коп., 3 % річних 216 гн. 88 коп., інфляційні втрати 1007 грн. 54 коп., а всього 3643 грн. 48 коп.

Оскаржуваною ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 09 квітня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп».

Ухвалу суду оскаржив ТОВ «Енерджі Трейд Груп», вважає таку незаконною та необґрунтованою, постановленою при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, заборгованість по яких виникла у період з січня по лютий 2021 року, тобто до введення на території України воєнного стану.

Зазначає, що відносини між постачальником природного газу та споживачем регулюються ЦК України, ЖК України, Законом України «Про ринок природного газу», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496.

Норми Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час діє воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» визначають особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування. Однак, жодна норма не регулює взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу природного газу між постачальником та споживачем, а також не обмежує право постачальника про звернення до суду із заявою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Зважаючи на це, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відмічає, що на час дії в Україні воєнного стану, споживачі не звільняються від сплати витрат за житлово-комунальні послуги.

Посилання суду на постанову КМУ №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» також є необґрунтованими, оскільки вказана постанова не містить посилань про заборону стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які виникли до періоду введення воєнного стану.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 скасовано заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також стягнення заборгованості населення за житлово-комунальні послуги.

Звертає увагу, що заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги діяла для населення до 31.12.2023 та продовжує діяти виключно для населення, які проживають на території активних бойових дій.

Боржник проживає у Львівській області, яка згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграціїтимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, не входить до території активних бойових дій.

Додає, що судом першої інстанції також безпідставно відмовлено у стягненні 3% річних та інфляційних втрат, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Також, не може бути відмовлено у видачі судового наказу з тих підстав, що такі нарахування не можуть бути проведені під час карантину, запровадженого у зв`язку із поширенням коронавірсуної хвороби (COVID-19), адже згідно із Законом України від 17 березня 2020 року N 530-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» забороняється на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а не відсотків річних та інфляційних втрат.

Просить скасувати ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 09 квітня 2024 року, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно із частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1)наказного провадження; 2)позовного провадження (загального або спрощеного); 3)окремого провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (частина друга та третя статті 19 ЦПК України).

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (пункт 3 частини першої статті 161 ЦПК України).

Частиною 2 вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Саме безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із частиною першою статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2)заяву подано особою, яка немає процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка немає права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3)заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7)судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відмовляючи у видачі ТОВ «Енерджі Трейд Груп» судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Положеннями ст. 1 ЗУ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» №2479-IX від 29 липня 2022 року передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону.

Закон України № 2479-IX від 29 липня 2022 року набрав чинності 19 серпня 2022 року, тоді як заяву про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, інфляційних втрат та 3% річних, ТОВ «Енерджі Трейд Груп», подало 27.03.2024 року.

З огляду на те, що право заявника на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, інфляційних втрат та 3% річних протягом дії воєнного стану в Україні є обмеженим, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Встановлено, що заявник ТОВ «Енерджі Трейд Груп» звернувся до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла за період січень лютий 2021 року, в сумі 2 419 грн.06 коп., тобто заборгованості, що виникла до введення в Україні воєнного стану внаслідок неналежного виконання споживачем обов`язку оплати за фактично використаний природний газ.

На зазначену суму боргу заявником нараховано інфляційні втрати та 3% річних за період 26.03.2021-20.03.2024.

Закон України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг (далі Закон № 2189-VIII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2189-VIII предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно із пунктами 5 та 10 частини другої статті 6 частиною Закону №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина перша статті 610 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина перша статті 625 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин за договором про надання житлово-комунальних послуг як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в частині першій статті 26 Закону № 2189-VIII правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті З частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц.

Проте, Кабінетом Міністрів України 5 березня 2022 року прийнято постанову № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (далі Постанова № 206) абзацом першим та другим пункту 1 якої установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальніпослуги.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року (пункт 2 Постанови № 206). Постанова № 206 вперше опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» від 06 березня 2022 року № 49.

Згідно із положеннями частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що заявник просив стягнути заборгованість за природній газ в сумі 2 419 грн. 06 коп., що виникла в період січень-лютий 2021 року, тобто до введення в Україні воєнного стану Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

На час дії в Україні воєнного стану споживачі не звільняються від сплати витрат за житлово-комунальних послуг.

Також, постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 5 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» не містить посилань про заборону стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які виникли до періоду введення воєнного стану.

Суд першої інстанції, відмовляючи у видачі судового наказу, не врахував вищенаведених положень, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення заборгованості за спожитий газ з цих підстав.

Із змісту заяви встановлено, що ТОВ «Енерджі Трейд Груп» також просив стягнути 3% річних у сумі 216 грн 88 коп. за період з 26.03.2021 до 20.03.2024 та 1007 грн. 54 коп. інфляційних втрат за період з 26.03.2021-20.03.2024, тобто за період, як до набрання чинності вказаною постановою № 206 від 05 березня 2022 року, так і після.

Як зазначено судом першої інстанції, заяву про видачу судового наказу ТОВ «Енерджі Трейд Груп» подано до суду 27.03.2024.

Станом на цю дату Постанова Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», положення п.1 викладено в новій редакції, а саме:«1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.».

Аналіз вищенаведеного свідчить про те, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як зазначено вище, заявник ТОВ «Енерджі Трейд Груп» у заяві про видачу судового наказу просив про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ у загальному розмірі 2419 грн. 06 коп., яка виникла в період січень-лютий 2021 року, тобто до введення в Україні воєнного стану Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, а також інфляційних втрат та 3% річних за період з 26.03.2021 до 20.03.2024, нараховані на борг, який виник до введення в Україні воєнного стану, та після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України №1405.

З врахуванням положень ч. 3 ст. 165 ЦПК України, за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ у загальному розмірі 2419 грн. 06 коп., яка виникла в період січень-лютий 2021 року, суд міг видати судовий наказ, при цьому відмовити у видачі такого за вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 26.03.2021 до 20.03.2024, з врахуванням різних редакцій Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову до суду за такою вимогою.

Наявність обставин, які вказують на перевищення позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Серед іншого, заявник просить видати наказ про стягнення з боржника заборгованості за спожитий газ у загальному розмірі 2419 грн. 06 коп., яка виникла в період січень-лютий 2021 року, однак звернувшись до суду у березні 2024 року, ТОВ Енерджі Трейд Груп» пропустило встановлений законом загальний строк позовної давності, при цьому стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин продовження або переривання позовної давності, відтак встановлення відповідних обставин виходить за межі інституту наказаного провадження.

Одночасно, колегія суддів враховує те, що при вирішенні питання про стягнення спірної заборгованості з боржника у порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування наслідків спливу позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Іншими словами, вимоги заяви про видачу судового наказу в цій частині стосуються стягнення сум, які виникли як заборгованість у період часу, що виходить за межі позовної давності, при цьому встановлення будь яких обставин у цьому контексті не відповідатиме інституту наказаного провадження.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп», однак мотивувальну частину оскаржуваної ухвали необхідно викласти в редакції цієї постанови, що вказує на підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та необхідність змінити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 382 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» задовольнити частково.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 09 квітня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Врешті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 13 серпня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк