Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Годлюк А.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 04.12.2023р. звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 25000,00 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення і до повноліття дитини;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати понесені на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 167800,00 грн.

ОСОБА_1 в обґрунтування позову вказала, що сторони від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

За період з лютого 2023 року по листопад 2023 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 позивачем були понесені витрати в загальному розмірі 167800,00 грн., з яких: додаткові уроки з англійської мови 11600 грн (4 місяці по 1000 грн. + 4 місяці по 1900 грн.); уроки гри на гітарі - 7200 грн. (3 місяці по 2400 грн.); оренда квартири 72000 грн. (9 місяців по 8000 грн.); комунальні платежі за 9 місяців 10000 грн.; придбання одягу 22000 грн.; відпочинок на морі - 24000 грн.; екскурсійна поїздка до міста Будапешт 21000 грн.

Представник позивача зазначила, що у відповідача є стабільний прибуток, так як він працює в ІТ сфері, його дохід в середньому за місяць складає 200 тисяч гривень, тому в останнього є можливість надавати своїй дитині гідне фінансове забезпечення.

З огляду на вищезазначене, та оскільки суми, що перераховуються відповідачем на банківський рахунок доньки, не відповідають потребам дитини у навчанні, розвитку, відпочинку та достатньому побутовому забезпечені, представник позивача просить вимоги позовної заяви задовольнити.

У відзиві, який надійшов на адресу суду 18.04.2024р. представник відповідача вказує, що виходячи з рівності батьків щодо обов`язку в матеріальному утриманні їх дитини та враховуючи те, що позивачка теж повинна нести обов`язки щодо дитини, вважає за можливе сплачувати мінімальний рекомендований розмір аліментів в розмірі 3196,00 грн.

Представник відповідача зазначає, що зі змісту самого позову позивачка прагне свого особистого збагачення. Крім того, докази на підтвердження зазначених вимог, як то самого розміру аліментів, так і додаткових витрат відсутні.

Також у позовній заяві відсутні докази, які б свідчили про можливість відповідача платити суму зазначену у позові.

Окрім того, позивачка уникає повідомляти суд про свої прибутки та не розголошує щодо більш як півторамільйонного прибутку за рік від здійснення підприємницької діяльності.

Відповідач щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем свого проживання в двокімнатній квартирі, а також придбання продуктів харчування, сезонного одягу. Також, на утриманні останнього перебуває матір, яка є пенсіонеркою та має свої вікові проблеми.

Представник відповідача, вказує, що ОСОБА_2 має кредитні зобов`язання в АТ «Державний ощадбанк України» на загальну суму майже 2 мільйони гривень, а його дохід за 2023р. становить 273914,43 грн.

З огляду на вищезазначене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вказала, що сума 25000,00 грн. витрачається на: оренду квартири, одяг, відпочинок (у тому числі за кордоном), харчування, гуртки, розваги. На запитання суду повідомила, що загальна щомісячна сума витрат на дитину складає 30000,00 грн. Додаткові витрати складаються з витрат на: одяг, відпустку, оренду квартири.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовну заяву, просила вимоги позову задовольнити та врахувати права дитини.

Відповідач ОСОБА_2 вказав, що має бажання допомагати доньці та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн. щомісячно.

Представник відповідача ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що витрати, які вказані у позові не може здійснювати дитина 14 років. Наголосила, що відповідач погоджується на суму аліментів, яка визначена законом щодо податкового мінімуму.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із позивачем, що підтверджується рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.11.2023р. справа № 296/3108/23 про визначення місця проживання дитини з матір`ю (а.с. 8-9).

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Приписами ч.ч.2,3 ст.184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 має стабільний прибуток, оскільки працює в ІТ-компанії, а його дохід в середньому за місяць складає 200000,00 грн., про що доказів не надано.

Враховуючи, що матеріальна допомога, яку надає відповідач на утримання спільної дитини не відповідають потребам доньки, ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 25000,00 грн., щомісячно.

Зі змісту відзиву, наданого представником відповідача, вбачається, що ОСОБА_2 не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання доньки у мінімальному розмірі визначеному законом, а саме 3196,00 грн. В судовому засіданні ОСОБА_2 погодився на суму стягнення аліментів у розмірі 5000,00 грн.

Досліджуючи надані докази, судом встановлено, що сума доходу позивача ОСОБА_4 за 2023р. становить 2281518,00 грн., а сума доходу відповідача ОСОБА_2 за 2023р. - 273914,43 грн., що підтверджується відомостями Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору.

Також, суд враховує, що ОСОБА_2 має у власності автомобіль Volkswagen Touareg, 2022р., який відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на 11.02.2023р. перебуває під заставою із забороною на відчуження, у зв`язку із укладеним договором про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу та оплати страхового платежу за перший рік страхування за пакет «повне КАСКО»), заборгованість за тілом якого на 30.03.2023р. становить 1533535,66 грн.

Згідно інформації з державного реєстру, ОСОБА_2 є власником ряду об`єктів нерухомості, зокрема: квартири АДРЕСА_1 ; навісу, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлові приміщення № НОМЕР_2 та АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_4 (а.с. 106-108).

Серед іншого, суд бере до уваги, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має (доказів на підтвердження того, що на утриманні перебуває матір не надано), а тому зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел доходів для забезпечення гідних умов проживання та розвитку дитини.

З урахуванням встановлених обставин, суд не знаходить законних підстав для визначення розміру аліментів в сумі 25000,00 грн., оскільки доказів щомісячних витрат на дитину в такому розмірі, а також жодних доказів наявності у відповідача відповідних доходів, з яких він має можливість сплачувати вказані кошти, позивачка не надала.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Разом з тим, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Враховуючи вік дитини (13 років), потреби фізичного, духовного, соціального розвитку, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 7000,00 грн.

Вказаний розмір аліментів є доцільним, враховуючи умови життя, які батьки створювали для дитини перебуваючи у шлюбі, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь додаткових витрат понесених на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 167800,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2 ст.185 СК України).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що за період з лютого 2023 року по листопад 2023 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 позивачем були понесені додаткові витрати в загальному розмірі 167800,00 грн.

Сторона позивача вказує, що додаткові уроки з англійської мови, які відвідує дитина коштували 11600,00 грн. (4 місяці по 1000 грн. + 4 місяці по 1900 грн.).

З наданих представником позивача доказів вбачається, що між позивачем ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_7 дійсно укладено договір про надання навчально-освітніх послуг ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме підвищення рівня володіння англійською мовою (а.с 23-24).

Відповідно до розділу 3 договору вартість 1-ї академічної години (45 хв.) становить 93,75 грн. Сторони погодили графік надання послуг у вигляді: 8 уроків в академічному місяці (4 тижні); тривалість уроків 60хв.; додаткові розмовні уроки 1000,00 грн.

Разом з тим, суду не надано доказів, що позивач за період з лютого 2023р. по листопад 2023р. фактично понесла витрати в сумі 11600,00 грн. на оплату послуг підвищення рівня англійської мови дитини. Так, в матеріалах справи відсутні відповідні квитанції, платіжні доручення, інші первинно-фінансові документи на підтвердження здійснення витрат, позивачем щодо оплати уроків англійської мови.

Позивачка зазначає, що витрачає 7200,00 грн. (3 місяці по 2400,00 грн.) на уроки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гри на гітарі, однак доказів на підтвердження таких витрат не надано (відсутні договір надання послуг, квитанції, платіжні доручення, тощо).

Витрати позивача на: оренду квартири у розмірі 72000 грн. (9 місяців по 8000 грн.); комунальні платежі за 9 місяців 10000,00 грн.; придбання одягу 22000,00 грн.; екскурсійну поїздку до міста Будапешт у розмірі 21000,00 грн., суд до уваги не приймає, оскільки такі не викликані особливими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України.

Представник позивача вказала, що ОСОБА_4 понесла витрати на відпочинок на морі у розмірі 24000,00 грн. на підтвердження чого надала квитки пасажира на рейс Київ-Анталія та Анталія-Київ на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 29-33).

Однак докази на підтвердження того, що зазначена позивачем поїздка до Анталії у період 14.07.2023р. по 20.07.2023р. була здійснена з метою оздоровлення дитини в матеріалах справи відсутні.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 168800,00 грн. не знайшли свого підтвердження, оскільки не надано доказів того, що ці витрати викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Оскільки, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а позивачка звільнена від оплати судових витрат, то згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягать стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 223 ЦПК України, ст.ст. 180-184 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 7000 грн. щомісячно починаючи з 04.12.2023 до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя В. П. Маслак