БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-о/356/8/24
Справа № 356/384/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Дудар Т.В.

за участю секретаря Харченко Ж.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернулася ОСОБА_1 із заявою встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з початку лютого 2018 року вона однією сім`єю в незареєстрованому шлюбі проживала з ОСОБА_3 в будинку по провулку Луговому в місті Березань, Броварського району Київської області.

22.02.2023 ОСОБА_3 загинув від вибухової травми під час виконання бойового завдання у селі Водяне Волноваського району Донецької області.

Шлюб між ними офіційно не був зареєстрований, оскільки не було такої потреби. Спільно проживаючи однією сім`єю як чоловік та дружина заявник та ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали ремонт будинку, здійснювали придбання предметів домашнього вжитку, проводили в колі рідних та друзів свята, дбали один про одного під час хвороб. Поховання заявник здійснила самостійно, отримала кошти на поховання, отримала та зберігає свідоцтво про смерть та інші особисті документи покійного.

З огляду на те, що чоловік був військовослужбовцем та помер під час несення військової служби, ОСОБА_1 стверджує, що вона має право на одноразову грошову допомогу.

Підтвердженням факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , окрім демографічної довідки на військовослужбовця, в котрій ОСОБА_4 вказав заявника своєю дружиною, є їхні спільні фото, зміст їхньої особистої переписки, інформація з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , на котрий ОСОБА_3 переказував їй кошти, акт обстеження умов проживання, складений депутатом, а також інші докази, з яких, на думку заявника, вбачається, що вони, «подружжя», вважали себе чоловіком та дружиною.

Заявник вказує, що вона змушена звернутись до суду за захистом свого невизнаного права на одноразову грошову допомогу, оскільки захистити свої права в позасудовий спосіб позбавлена законної можливості.

Отже, ОСОБА_1 просить суд встановити юридичний факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу із 01 лютого 2018 року по 22.02.2023. Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні ОСОБА_3 , з яким вона проживала разом з 01 лютого 2018 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Березанського міського суду Київської області від 30.05.2023 було відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою.

14.02.2024 Київський апеляційний суд виніс постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив, ухвалу Березанського міського суду Київської області від 30 травня 2023 року скасував, направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

14.03.2024 прийнято вказану заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку окремого провадження, призначено підготовче судове засідання, про що судом винесено відповідну ухвалу.

30.04.2024 ухвалою Березанського міського суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на підстави, викладені у ній. Додала, що дійсно проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю з 2018 року без укладення шлюбу, оскільки потреби реєструвати шлюб не виникало. Також додала, що працює медсестрою, разом із ОСОБА_3 робили ремонт у її домі в м. Березань, де й проживали разом. Ставши військовослужбовцем (у зв`язку із оголошенням воєнного стану, ОСОБА_3 перераховував їй частину свого заробітку на банківську картку, таким чином утримуючи її.

Представник заявника адвокат Семиряко О.М. повністю підтримав позицію своєї довірительки, викладену у заявах про встановлення факту, поданих до суду, та озвучену в ході судового розгляду.

Представник заінтересованої особи до суду не з`явився. Однак, 29.04.2024 до канцелярії суду надійшло клопотання ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому заінтересована особа просить суд розглядати справу № 356/384/23 без участі ІНФОРМАЦІЯ_5 як заінтересованої особи (а.с. 123-124).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання, що померлий ОСОБА_3 є її вітчимом, який проживав з її матір`ю, забезпечував її. Вони разом проводили свята, дні народження.

Свідок ОСОБА_6 дала показання такого змісту: вона добре знає ОСОБА_3 , вони як сусіди допомагали один одному, є далекими родичами. Точної дати, коли він приїхав, не пригадує, але це було ближче до весни. ОСОБА_3 працював в м. Бориспіль та м. Києві будівельником, зварювальником. До своєї смерті не менше п`яти років жив у м. Березань. Розлучився з першою дружиною, свою сім`ю в м. Березань дуже любив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав показання, що заявниця ОСОБА_1 є його тещею. Він познайомився з ОСОБА_3 у серпні 2018 року. ОСОБА_3 разом із заявницею постійно проживав, вів спільне господарство, святкував свята. Працював будівельником, зварювальником. Свідок ОСОБА_7 особисто допомагав ОСОБА_3 у тещі по господарству.

Заслухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку.

Право особи на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України.

Так, частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце смерті: Україна, Донецька область, Волноваський район, село Водяне, про що 13.03.2023 Березанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено відповідний актовий запис за № 75 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , копію якого долучено до заяви (а.с. 7).

Відповідно до копії військового квитка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був військовослужбовцем (а.с. 6).

З копії демографічної довідки на військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження: смт. Фрунзівка, Одеська область, військове звання: штаб-сержант по мобілізації, військкомат: ІНФОРМАЦІЯ_8 , 09.09.2022, військова спеціальність: водій, сімейний стан: одружений, дружина: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (зворотній бік а.с. 7-8).

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 15.06.2019, виданого Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, 15.06.2019 шлюб між ОСОБА_9 і ОСОБА_1 розірвано (а.с. 158).

05.07.2024 за вх. № 2210 канцелярією Березанського міського суду Київської області зареєстровано відповідь Баришівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на запити суду від 04.06.2024. Так, згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0 від 21.06.2024, 25.10.1997 виконавчим комітетом Йосипівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області складено актовий запис за № 8 про реєстрацію актового запису про шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . 19.12.2023 реєстратором Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внесено запис про розірвання шлюбу, дата внесення зміни: 19.12.2023, підстава внесення зміни: Рішення про розірвання шлюбу № 517/9/23 від 17.02.2023, Фрунзівським районним судом Одеської області (а.с. 153-155), набрання рішенням законної сили - 20.03.2023, постанова Одеського апеляційного суду - 19.10.2023 (відкриті дані з Єдиного реєстру судових рішень).

Відповідно до ч. 3 ст. 104 СК України, якщо один із подружжя помер до набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, вважається, що шлюб припинився внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Таким чином ОСОБА_3 з 25.10.1997 по 22.02.2023 (дата смерті) перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 , а заявник ОСОБА_1 до 15.06.2019 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 .

Підставою звернення до суду заявник ОСОБА_1 визначила те, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу потрібне їй для отримання грошової допомоги.

Згідно з копією довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 2023) від 06 березня 2023 року причиною смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , стала вибухова травма внаслідок військових дій (а.с. 9).

До заяви долучено копію лікарського свідоцтва про смерть № 2023 від 06.03.2023, відповідно до якого ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в зоні військових дій, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків (а.с. 10).

Крім того матеріали справи містять копію акту прийому-передачі тіл (останків) загиблих Оборонців України № 1015 від 05.03.2023 (а.с. 11) та копію Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 6 від 13.03.2023, наданого на запит ОСОБА_1 Березанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), номер актового запису № 75 від 13.03.2023, відомості про померлу особу: ОСОБА_3 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_3 (зворотній бік а.с. 11).

На підтвердження обставин, на які посилається заявник, нею надано копію виписки по надходженнях по картці/рахунку ОСОБА_1 за період з 01.10.2022 по 01.02.2023, дата виписки: 08.05.2023, банк: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 12-13).

Так, із зазначеної вище виписки вбачається, що ОСОБА_3 здійснював перекази з карти ПриватБанку через додаток Приват24 на рахунок ОСОБА_1 , починаючи з 16.10.2022 (транзакції 16.10.2022, 28.10.2022, 30.10.2022, 04.11.2022, 12.11.2022, 15.11.2022, 13.12.2022, 17.12.2022, 11.01.2023, 24.01.2023, 27.01.2023).

Як вбачається із тексту заяви, ОСОБА_1 посилається на те, що вони разом із ОСОБА_3 здійснювали ремонт будинку, здійснювали придбання предметів домашнього вжитку.

Однак, суд оцінює критично копії фіскальних чеків від 28.01.2023, 08.02.2023, 29.01.2023 на придбання будівельних та інших товарів (зворотній бік а.с. 13-а.с. 14), оскільки з них не видається можливим достеменно ідентифікувати, ким саме вони були придбані і з якою метою.

До заяви долучено копію інформації про відправлення посилки від 29.01.2023, відправник: ОСОБА_1 , одержувач: ОСОБА_3 (а.с. 17).

Щодо роздруківок «витягів особистої переписки» (зворотній бік а.с. 14-а.с 16), суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 100 ЦПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (ч. 2, 3 ст. 100 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4-5 ст. 100 ЦПК України учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Так, заявником разом із заявою подано суду паперову копію електронного доказу роздруківки електронного листування, які не є ані письмовими доказами, ані електронними документами (копіями електронних документів).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 Верховний Суд наголосив на тому, що слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням.

Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

ОСОБА_1 не надала суду оригінал електронного доказу.

Проаналізувавши форму та зміст паперової копії електронного доказу, суд дійшов висновку, що за даних обставин суд не може розглядати електронне листування між особами у месенджері як доказ у справі у зв`язку з тим, що воно не дає можливість суду достеменно встановити авторів цього листування, а заявник ОСОБА_1 не надала суду для огляду оригінал цього електронного доказу.

Суд також оцінює критично такий доказ, як акт обстеження житлово-побутових умов № 189 від 06.03.2023, оскільки як вбачається з копії цього документу, посвідченого депутатом Березанської міської ради Київської області Науменко Г.В., ОСОБА_1 звернулася до депутата з метою підтвердити факт проживання мешканців за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно її пояснень, "зареєстровано за діючого документу: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Фактично проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В ході обстеження встановлено, що громадянка ОСОБА_1 мешкає за даною адресою з 2013 року. З 2018 року за даною адресою разом з нею проживав її громадянський чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 " (зворотній бік а.с. 8). Суд звертає увагу на те, що станом на день складення акту ОСОБА_3 вже загинув (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ), свідки, які поставили свої підписи в акті, не були попереджені про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення та не були заявлені для допиту в суді, а інформація щодо фактичного проживання осіб за адресою АДРЕСА_1 , яка відображена в акті, як уже зазначено вище, була надана самою заявницею ОСОБА_1 .

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 долучені до заяви роздруківки фотографій датовані 2019, 2022 та 2021 роками (святкування 45-річчя заявниці), на них зображена вона (заявник), померлий ОСОБА_3 , донька заявника (а.с. 137-139).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати сукупність всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 у справі № 643/6799/17.

Отже, суд дійшов висновку, що заявником доведено факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , однією сім`єю як жінки та чоловіка без шлюбу станом на 22.02.2023, проте, достатніх доказів для встановлення юридичного факту спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу саме із 01 лютого 2018 року по 22.02.2023, суду надано не було, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , який був припинений внаслідок смерті ОСОБА_3 . 22.02.2023, а ОСОБА_1 розірвала шлюб із своїм колишнім чоловіком 15.06.2019. Тому достеменно встановити час початку проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу суду не вдається можливим. Натомість, на момент смерті ОСОБА_3 22.02.2023 між ним та ОСОБА_1 існували елементи сімейних відносин в розумінні ст. 3 СК України.

Отже, заява в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Як встановлено ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_1 до суду) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ч. 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановленийпунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених устатті 16-1 цього Закону.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (ч. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Щодо вимоги заявника встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 , з яким вона проживала разом з 01 лютого 2018 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд виходить з такого.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.

Коло членів сім`ї, які вважаються утриманцями передбачене ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, згідно зі ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження того, що допомога, яку надавав їй померлий ОСОБА_3 , була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування.

З наданої заявником копії виписки по надходженнях по картці/рахунку ОСОБА_1 за період з 01.10.2022 по 01.02.2023, дата виписки: 08.05.2023, банк: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 12-13) вбачається, що вона отримувала заробітну плату ННЦ ім. акад. М.Д.Стражеска НАМН Укр. (01.02.2023, 27.01.2023, 30.12.2022, 16.12.2022, 12.12.2022, 21.11.2022, 31.10.2022, 19.10.2022), мала дохід від орендної плати за землю, пай від ТОВ «UIFK-AHRO» (12.12.2022, 25.10.2022), отримувала грошові перекази від ОСОБА_9 .

Тобто, відсутні підстави стверджувати, що перекази коштів від ОСОБА_3 з карти ПриватБанку через додаток Приват24 на рахунок ОСОБА_1 , починаючи з 16.10.2022 (транзакції 16.10.2022, 28.10.2022, 30.10.2022, 04.11.2022, 12.11.2022, 15.11.2022, 13.12.2022, 17.12.2022, 11.01.2023, 24.01.2023, 27.01.2023) були основним джерелом засобів до існування заявника.

Надані заявником та досліджені судом докази в їх сукупності не надають підстав для висновку про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні померлого ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 на момент подання нею заяви про встановлення факту перебування на утриманні є працевлаштованою, у матеріалах справи відсутні належні докази щодо розміру доходів як померлого, так і заявника, а також щодо достеменного розміру допомоги заявнику з боку померлого.

ОСОБА_1 при зверненні до суду обмежилася лише випискою по надходженнях по картці/рахунку в АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, суд позбавлений можливості з`ясувати реальне співвідношення допомоги, яку заявник отримувала від ОСОБА_3 та інших одержуваних нею доходів, такі докази заявником не подані.

Таким чином, з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів відсутні підстави для висновку, що матеріальна допомога, яку надавав ОСОБА_3 ОСОБА_1 була постійним і основним джерелом засобів до існування заявника.

Відтак, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого ОСОБА_3 .

Таким чином, заява підлягає до часткового задоволення, а саме в частині встановлення юридичного факту спільного проживання заявника з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без шлюбу станом на 22.02.2023.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 4-5, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 315, 318-319, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення, - задовольнити частково.

Встановити юридичний факт спільного проживання ОСОБА_1 и, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю як жінки та чоловіка без шлюбу станом на 22.02.2023.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення буде складено 26.07.2024 року.

Суддя Т. В. Дудар