ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м.Суми

Справа №577/2369/19

Номер провадження 22-ц/816/905/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2020 року у складі судді Буток Т.А., ухваленого в м. Конотоп Сумської області,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 10 жовтня 2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунокзі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконала, тому станом на 25 квітня 2019 року утворився борг в сумі 70818 грн 62 коп., з яких 28135 грн 20 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 13820 грн 13 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 24914 грн 78 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 100 грн 00 коп. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн 00 коп. штраф (фіксована складова), 3348 грн 51 коп. - штраф (процентна складова), що банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської від 23 січня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з Бойко на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10 жовтня 2011 року станом на 25 квітня 2019 року в розмірі 70818 грн 62 коп., а також 1921 грн 0 коп. судового збору, а загалом 72739 грн 62 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з неї на користь банку суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 28135 грн 20 коп., у задоволенні іншої частини вимог просить відмовити.

Свої доводи мотивує тим, що в підписаній нею анкеті-заяві відсутні відомості про те, з якими саме умовами та правилами, а також тарифами вона була ознайомлена, не зазначено розміру кредиту та умови кредитування. Вказує на те, що надані позивачем умови та правила, а також тарифи нею не були підписані, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між ними договору.

Разом з тим, не заперечує проти існування заборгованості за тілом кредиту в сумі 28135 грн 20 коп., які і просить стягнути з нею на користь банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 22).

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, становили між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRAKT» «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані відповідачем (а.с.23, 24-38).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором станом на 25 квітня 2019 року становить 70818 грн 62 коп., з яких 28135 грн 20 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 13820 грн 13 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 24914 грн 78 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 100 грн 00 коп. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн 00 коп. штраф (фіксована складова), 3348 грн 51 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 16-21).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що банк свої зобов`язання по договору виконав, надавши відповідачу кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку. У той же час, остання, скориставшись кредитними коштами, не виконує належним чином умови договору, у зв`язку з чим в неї утворилася заборгованість, що і підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надані позивачем тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, враховуючи те, що витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку», які містяться в матеріалах даної справи не підписані відповідачем, суд дійшов до помилкового висновку, що їх можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10 жовтня 2011 року шляхом підписання заяви.

Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що неодноразово за рахунок тіла кредиту здійснювалося погашення процентів за користування кредитом на які в подальшому банком нараховувалися відсотки, що прямо порушує вимоги ст. 1049 ЦК України.

Позивачем, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку, зокрема щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та неустойки за порушення зобов`язання, їх розміру, можливість погашення заборгованості за відсотками за рахунок тіла кредиту.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками та неустойки (штрафу та пені).

Отже, повторно дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, колегія суддів дійшла до висновку, що є підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту у розміру 28135 грн 20 коп., що визнається відповідачем.

Виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» та слід стягнути зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 жовтня 2011 року в сумі 28135 грн 20 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог із відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 763 грн 19 коп.

Також, з огляду на задоволення вимог апеляційної скарги в повному обсязі, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2881 грн 50 коп. за апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 жовтня 2011 року в сумі 28135 гривень 20 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 2881 гривню 50 копійок судового збору за апеляційне оскарження рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова