Справа № 462/34/17 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22ц/811/1160/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м.Львів

Справа № 462/34/17

Провадження № 22ц/811/1160/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 14 лютого 2024 року у складі судді Палюх Н.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування реєстрації права власності на квартиру,-

встановив:

5 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , з участю третьої особи - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., за реєстровим №20 та скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову посилається на те, що 27 жовтня 2004 року на підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 його матір`ю ОСОБА_5 та вітчимом ОСОБА_6 набуто право спільної сумісної власності на спірну квартиру. Після смерті ОСОБА_6 у 2011 році ОСОБА_5 успадкувала його частку квартири, 16 січня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. за реєстровим №20. Стверджує, що 6 лютого 2015 року він (позивач) звернувся до Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо підробки документів, оскільки в цей час усі оригінали документів про право власності на квартиру на ім`я ОСОБА_4 знаходились у нього і мати цих документів нікому не віддавала. Зазначає, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 через отруєння та токсичну дію алкоголю. 16 листопада 2015 року він ( ОСОБА_2 ) звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак свідоцтво про право на спадщину йому видано не було, оскільки спірна квартира зареєстрована за ОСОБА_3 . Вказує, що в межах кримінального провадження проведено почеркознавчу експертизу витребуваних документів, які нібито власноруч підписала ОСОБА_4 перед укладення договору. Згідно з висновком експерта №6/219 від 9 червня 2015 року підпис у графі «Замовник» у договорі про проведення оцінки майна від 25 листопада 2014 року, укладеному між ОКП ЛОР БТІ та ЕО та від імені ОСОБА_4 , виконаний іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_4 . Також підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Замовник» договору №2/18257 від 26 грудня 2014 року, укладеному між ОКП ЛОР БТІ та ЕО та від імені ОСОБА_4 , виконаний іншою особою. Слідчим встановлено, що жодних довіреностей на будь-чиє ім`я для представництва її ( ОСОБА_4 ) інтересів його мати не видавала, відповідно і спірного договору купівлі-продажу квартири від 16 січня 2015 року із ОСОБА_3 не підписувала, оскільки спірна квартира була її та його (позивача) єдиним житлом. Вказує, що на даний час право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_7 , однак це вчинено на підставі підробленого від імені його матері договору. Просив позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 14 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_2 . Посилається на неправильне застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що стало причиною невідповідності законності та обгрунтованості судового рішення. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вважає, що висновок судово-почеркознавчої експертизи не є абсолютним доказом щодо належності підпису в договорі купівлі-продажу квартири від 16 січня 2015 року, укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки оцінка доказів проводиться за сукупністю усіх наявних в матеріалах справи доказів. Вказує, що експертиза проводилася не за оригіналом договору купівлі- продажу, а за примірником договору, який знаходився в нотаріуса, судом не було перевірено примірник договору купівлі-продажу, на підставі якого було зареєстровано право власності на квартиру за ОСОБА_3 згідно витягу №32304127 від 16 січня 2015 року. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні відповідні докази того, що до підписання договору купівлі-продажу покупець провів належні розрахунки з продавцем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 27 грудня 2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5674353 від 2 грудня 2004 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної спільної сумісної власності належала ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Ця квартира набути ними у власність в порядку приватизації.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори 5 січня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-22, спадкоємцем частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_4 .

Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 16 січня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстрованим в реєстрі за № 20, ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 належну їй на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з цим договором продаж вчинено за 309 000 грн., які продавець отримав від покупця до підписання цього договору.

У договорі зазначено, що сторони обізнані із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, усвідомлюючи значення своїх дій та підтверджуючи дійсні наміри до вчинення правочину, володіючи українською мовою, що дало змогу їм безперешкодно спілкуватись з нотаріусом при складанні цього документу, прочитати та правильно зрозуміти його сутність.

Із свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

6 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області щодо підробки документів невідомою особою, які стали підставою для продажу квартири його матері. Органом розслідування встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири.

На виконання постанови про призначення судової почеркознавчої експертизи від 5 травня 2015 року у кримінальному провадженні №000335 від 6 лютого 2015 року, Науково-дослідним-експертно-криміналістичним центром складено висновок експерта №6/219 від 9 червня 2015 року, згідно з яким: підпис від імені ОСОБА_4 , в графі «замовник» договору №2/16484 від 25 листопада 2014 року, укладеного між ОКП ЛОР БТІ та ЕО та від імені ОСОБА_4 , виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису останньої; підпис від імені ОСОБА_4 , в графі «замовник» договору №2/18257 від 26 грудня 2014 року, укладеному між ОКП ЛОР БТІ та ЕО та від імені ОСОБА_4 , виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_9 в реквізитах замовника ОСОБА_4 договору на проведення оцінки майна №209/2н/14 від 15 грудня 2014 року виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_9 в реквізитах замовника ОСОБА_4 акту прийому-передачі робіт щодо проведення незалежної оцінки майна від 16 грудня 2014 року виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 655 цього Кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. ст. 215, 216 цього Кодексу вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири від 16 січня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 20, підписаний ОСОБА_4 . Докази про наявність підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним відсутні.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові про визнання недійним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Вимога про скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 є похідною від вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Суд першої інстанції у своєму рішенні посилається на те, що оскільки у позовній вимозі про визнання договору купівлі-продажу квартири судом відмовлено, то і вимога про скасування реєстрації права власності до задоволення не підлягає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим на підставі матеріалів справи обставинам, та не спростовані доводами апеляційної скарги.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 лютого 2024 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 2 вересня 2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк