Справа № 445/286/23
провадження № 2/445/95/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сивака В.М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочів Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики № Л111021-1 від 11.10.2021 у розмірі 230 000,00 грн. та понесені ним судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2021 року позивач та відповідач уклали Договір позики № Л111021-1 (надалі - Договір). 11 січня 2022 року позивач та відповідач уклали Додаткову угоду до Договору позики. Відповідно до п. 1 Договору в редакції, затвердженій Додатковою угодою, Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 158 815,00 (сто п`ятдесят вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,62 гривень) на день укладення цього Договору еквівалентно 5 750 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) доларів США

00 центів, в свою чергу, Позичальник зобов?язується повернути позику у визначений цим Договором строк та згідно з визначеним цим Договором умовами. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню буде 5 750 (п?ять тисяч сімсот п?ятдесят) доларів США 00 центів за кусом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 (три) місяці з моменту укладення Договору, тобто до 11.04.2022. Згідно із п. 5.5 Договору в редакції, затвердженій Додатковою угодою Позичальник зобов?язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п.1 Договору відповідно до Графіку повернення Позичальником грошових коштів, а саме:

6 905,00 (шість тисяч дев?ятсот п?ять) гривень 00 копійок, що еквівалентно 100 (сто) доларів США 00 центів до «11» лютого 2022 року включно;

6 905,00 (шість тисяч дев?ятсот п?ять) гривень 00 копійок, що еквівалентно 100 (сто) доларів США 00 центів до «11» березня 2022 року включно;

145 005,00 (сто сорок п?ять тисяч п?ять) гривень 00 копійок, що еквівалентно 5 250 (п?ять тисяч двісті п?ятдесят) доларів США 00 центів до «11» квітня 2022 року включно;

На підтвердження укладення Договору відповідач власноруч склала, написала та підписала Розписку, якою підтвердила, що отримала позику від Позивача у розмірі 158 815,00 (сто п?ятдесят вісім тисяч вісімсот п?ятнадцять) гривень 00 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,62 гривень) на день укладення цього Договору еквівалентно 5 750 (п?ять тисяч сімсот п?ятдесят) доларів США 00 центів. Позивач виконав свій обов?язок передати у власність відповідачу грошові кошти, що підтверджується Розпискою, зі змісту якої вбачається, Відповідач отримала від Позивача суму позики в повному обсязі, що підтверджується підписами сторін на Договорі, за якими Відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів, в обумовленому Сторонами розмірі.

Відповідач обов?язку повернути грошові кошти позичальнику не виконала, а саме не здійснила жодного платежу відповідно до Графіку повернення грошових коштів.

в подальшому, після спливу строку повернення позики. Вважає, що відповідач умисно ухилилася від виконання обов?язку повернути грошові кошти, у зв?язку із чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 230 000,00 (двісті тридцять тисяч) гривень 00 копійок, що свідчить про порушене майнове право позивача, та є достатньою правовою підставою для звернення до суду з метою захисту та відновлення порушеного права позивача, шляхом примусового стягнення грошових коштів із відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Дзіковський М.Р. подав суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без участі позивача - ОСОБА_1 та його представника, просять позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі за наявними у справі матеріалами.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2021 року позивач та відповідач уклали Договір позики № Л111021-1 (надалі - Договір). 11 січня 2022 року позивач та відповідач уклали Додаткову угоду до Договору позики. Відповідно до п. 1 Договору в редакції, затвердженій Додатковою угодою, Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 158 815,00 (сто п?ятдесят вісім тисяч вісімсот п?ятнадцять) гривень 00 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,62 гривень) на день укладення цього Договору еквівалентно 5 750 (п?ять тисяч сімсот п?ятдесят) доларів США

00 центів, в свою чергу, Позичальник зобов?язується повернути позику у визначений цим Договором строк та згідно з визначеним цим Договором умовами. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню буде 5 750 (п?ять тисяч сімсот п?ятдесят) доларів США 00 центів за кусом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 (три) місяці з моменту укладення Договору, тобто до 11.04.2022. Згідно із п. 5.5 Договору в редакції, затвердженій Додатковою угодою Позичальник зобов?язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п.1 Договору відповідно до Графіку повернення Позичальником грошових коштів, а саме:

6 905,00 (шість тисяч дев?ятсот п?ять) гривень 00 копійок, що еквівалентно 100 (сто) доларів США 00 центів до «11» лютого 2022 року включно;

6 905,00 (шість тисяч дев?ятсот п?ять) гривень 00 копійок, що еквівалентно 100 (сто) доларів США 00 центів до «11» березня 2022 року включно;

145 005,00 (сто сорок п?ять тисяч п?ять) гривень 00 копійок, що еквівалентно 5 250 (п?ять тисяч двісті п?ятдесят) доларів США 00 центів до «11» квітня 2022 року включно;

На підтвердження укладення Договору відповідач власноруч склала, написала та підписала Розписку, якою підтвердила, що отримала позику від Позивача у розмірі 158 815,00 (сто п?ятдесят вісім тисяч вісімсот п?ятнадцять) гривень 00 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,62 гривень) на день укладення цього Договору еквівалентно 5 750 (п?ять тисяч сімсот п?ятдесят) доларів США 00 центів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 18 вересня 2013 року в справі № 6-63цс13 та від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14.

Так, відповідач не надала доказів виконання боргового зобов`язання перед позивачем, а саме оригіналу боргової розписки, що свідчить про те, що боргове зобов`язання нею не виконане.

Відповідно до частини першої, другої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Суд погоджується з доводами позивача, що у зв?язку з порушенням відповідачем свого обов?язку, передбаченого Договором, у такої виникла заборгованість в розмірі 230 000,00 (двісті тридцять тисяч) гривень 00 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 40,00 гривень) на день звернення до суду з цією позовною заявою еквівалентно 5 750,00 (п?ять тисяч сімсот п?ятдесят) доларів США 00 центів - сума заборгованості за Договором, яка підтверджується та обґрунтовується наступним.

Керуючись принципом свободи дії договору, Позивач та Відповідач домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню буде еквівалентна 5 750,00 (п?ять тисяч сімсот п?ятдесят) доларів США 00 центів на дату здійснення платежу. Відповідач обов?язку повернути грошові кошти у визначені Договором строки не виконала зовсім, а відтак основна сума боргу, яка підлягає поверненню еквівалентна 5 750,00 (п?ять тисяч сімсот п?ятдесят) доларів США 00 центів, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 40,00 гривень) на день звернення до суду з цією позовною заявою становить 230 000,00 (двісті тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що на час звернення до суду, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором позики, внаслідок порушення позичальником умов договору за нею утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку, відповідачем наведені позивачем обставини не спростовані, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 300,00 грн, підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 92 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно із частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Бачинський та партнери» в особі Голови Адвокатського об`єднання Бачинського Т.В. 15.05.2021 року був укладений договір-доручення № 04-2021 про надання правової (правничої) допомоги та Додаткова угода про внесення змін до договору-доручення про надання правової (правничої)допомоги від 14.05.2021. Розмір винагороди (гонорару) за надання правової допомоги становить 40 відсотків від суми основної заборгованості.

Стороною позивача не було надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що позбавляє суд можливості встановити їх співмірність, оскільки у договорі наведений загальний перелік послуг та не конкретизовано, які з них були надані під час розгляду зазначеної справи.

Таким чином, судові витрати, пов`язані із витратами на професійну правничу допомогу, не підтверджені належними та допустимими доказами.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене, керуючись статями 526, 625,1046, 1047, 1049 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 15, 76-81, 89, 137, 141 258, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП - НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики № Л111021-1 від 11.10.2021 у розмірі 230 000,00 (двісті тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП - НОМЕР_2 ) 2 300,00 (дві тисячі триста) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. М. Сивак