КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №760/2958/23

28 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2024 року ухваленого під головуванням судді Лебідь-Гавенко Г.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

14.06.2023 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області від Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю надійшла справи за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних у розмірі 2176, 90 дол. США, що за курсом НБУ на дату подачі позову складає 79609,23, інфляційних збитків у розмірі 64129,64 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.05.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №37.3/АА-00032.08.2, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 25 569,11 дол. США зі сплатою 12,5% річних. Додатковою угодою від 15.10.2008 процентна ставка за договором була збільшена до 16% річних.

09.06.2015 року рішенням по справі №760/16838/13 що виніс Апеляційний суд м. Києва рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09.02.2015 року скасовано та ухвалено нове в якому стягнуто з ОСОБА_1 34 175 дол. США та 250 525,05 грн. заборгованість за Кредитним договором та 3 441,00 грн. судового збору.

Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається не виконане.

У відповідності до ухвали, що виніс Солом`янський районний суд міста Києва від 06.12.2019 року замінено стягувача у справі №760/16838/13 на ТОВ «Вердикт Капітал».

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що Позичальником після набрання законної сили Рішенням суду, вищевказане Рішення суду в день набрання їм законної сили не було виконано, у Позичальника виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України - позиція Великої Палати Верховного Суду по справі 373/2054/16-ц від 16.01.2019 року.

Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду що підлягає стягненню станом на 11.01.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, який позивач додає до позовної заяви становить 2176,90 дол. США, що за курсом НБУ на дату подачі позову складає 79 609,23 та 64 129,64 грн., з яких нараховані 3 % річних - 16 177,28 грн. та 2 176,90 дол. США; втрати від інфляцій - 47 952,36 грн.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні позову

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» подало апеляційну скаргу в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позову оскільки у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховується 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Вказують, що фактично рішення суду не виконалось, що дає позивачу право на стягнення 3% та інфляційних витрат у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 79 609,23 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача у зазначені строки судом не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що 07.05.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №37.3/АА-00032.08.2, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 25 569,11 дол. США зі сплатою 12,5% річних. Додатковою угодою від 15.10.2008 процентна ставка за договором була збільшена до 16% річних.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2015 року по справі №760/16838/13 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09.02.2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 скасовано та ухвалено нове, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 175 дол. США, що за курсом НБУ становить 720 542, 95 грн., пеню у розмірі 250 525,05 грн. та 3 441,00 грн. судового збору (а.с. 78-96).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06.12.2019 року замінено стягувача у справі №760/16838/13 з ПАТ «Родовід Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 19-21).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2023 року залучено ТОВ «Дебт Форс» в якості правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 169-171).

На виконання судового рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2015 року ПАТ «Родовід Банк» 15.07.2015 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначено 1 (один) рік (а.с. 9-10).

Згідно відмітки на виконавчому листі Постановами державного виконавця ВДВС Васильківського МРУЮ від 30.01.2017 року було повернуто стягувачу на підставі п.7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.10).

Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2015 року по справі №760/16838/13 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09.02.2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 скасовано та ухвалено нове, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 175 дол. США, що за курсом НБУ становить 720 542, 95 грн., пеню у розмірі 250 525,05 грн. та 3 441,00 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання судового рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2015 року ПАТ «Родовід Банк» 15.07.2015 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначено 1 (один) рік.

Згідно відмітки на виконавчому листі Постановами державного виконавця ВДВС Васильківського МРУЮ від 30.01.2017 року було повернуто стягувачу на підставі п.7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Доказів поважності причин такого тривалого пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник суду не надав, а також до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до суду не звертався, докази цього відсутні у матеріалах справи.

Заявник ТОВ «Вердикт Капітал», а зараз ТОВ «Дебт Форс» викупивши право вимоги вже за простроченими зобов`язаннями, повинен був усвідомлювати ризик відмови у поновленні давно пропущених строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників та автоматизованої системи виконавчого провадження ОСОБА_1 не є боржником та щодо нього немає відкритих виконавчих проваджень за вказаним виконавчим листом.

Тобто, правонаступник стягувача достовірно знав, що виконавчий лист не пред`явлено до виконання, у строки передбачені ЦПК України, тобто відсутні правові підстави для поновлення строку на подачу виконавчого листа для виконання, а також те, що банк послідовно не вчиняв дії щодо стягнення заборгованості, а саме добровільно відмовився стягувати з ОСОБА_1 боргові зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Статтею 3 ЦК України встановлені загальні засади цивільного законодавства, зокрема п. 3 ч. 1 встановлює свободу правочину.

Кредитор на власний розсуд реалізує свої права передбачені ЦК України, і Держава чи будь-які інші особи не вправі втручатись в те, що робить кредитор, не може змушувати його подати позов, відмовитись від позову, зобов`язати подати чи не подати виконавчий лист до виконання.

Кредитор сам вирішує стягувати йому борг чи пробачити його боржнику, подавати позов чи ні, пред`являти виконавчий лист до виконання чи не робити цього.

Зазначені твердження ґрунтуються на загальних засадах цивільного законодавства, на ст. 206 ЦПК України, яка наділяє позивача правом відмовитись від позову, та ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", яка наділяє стягувача правом подати заяву про повернення виконавчого документа.

Тобто, ПАТ «Родовід Банк» був вільний у реалізації своїх прав, у тому числі він був наділений правом не подавати виконавчий лист до виконання та взагалі пробачити борг.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що на день укладення між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому 16.05.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Дебт Форс» договору про відступлення прав вимоги, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання уже було пропущено.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення інфляційних та трьох відтоків річних є особливою мірою відповідальності боржника за безпідставне прострочення виконанням боржником зобов`язання.

Отже, враховуючи, що виконавчий лист до повторного виконання у визначенні строки не був пред`явлений, згідно інформації в Єдиному реєстрі боржників, у ОСОБА_1 відсутні борги за вказаним виконавчим документом, а тому у ТОВ «Дебт Форс» відсутні підстави вимагати від відповідача стягнення інфляційних та трьох відтоків річних, а тому дослідивши та оцінивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки зібраних у справі доказів.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: