Провадження № 2/344/2701/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Волощук Є.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Микулича І.В., представника відповідачки адвоката Синишина П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дітей. Позов мотивовано тим, що судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 року із нього вирішено стягувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 від усіх доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На сьогодні, склалася ситуація, коли позивач не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме 1/3 від усіх доходів щомісячно оскільки в позивача незадовільний стан здоров`я, його діагноз: забій головного мозку середнього ступеню важкості, епідуральна гематома зліва в лобно-скроневій ділянці, травматичний САК, перелом кісток основи та склепіння черепа, перелом виличної дуги справа, гемосинус, контузія очного яблука. 22.09.2023 року позивачу проведено операцію на правому оці з метою збереження ока, тому він потребує проходження реабілітації та не може працювати і отримувати дохід. Таким чином розмір стягнень на утримання дітей є непосильним для позивача. Враховуючи зміну та суттєве погіршення стану його здоров`я, просив суд зменшити розмір аліментів які стягуються у розмірі 1/3 від усіх видів доходів шомісячно на 1/6 від усіх видів доходів щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заочним рішенням суду від 27 березня 2024 року позов задоволено частково та зменшено розмір аліментів, які стягуються до 1/5 частини від всіх доходів позивача.

25 травня 2024 року заочне рішення скасовано судом на підставі заяви відповідача та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

01.07.2024 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка вважає, що обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим наказом розміру аліментів, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю. Визначений у судовому наказі розмір аліментів є мінімальним розміром, які підлягає стягненню з позивача, а тому не може бути зменшений. ОСОБА_2 з дітьми проживає окремо, орендує квартиру, купує продукти харчування, одягу, засоби особистої гігієни для дітей, ліки. Доньки Божена та ОСОБА_5 навчаються у ліцеї № 15, відповідно задля забезпечення належного навчального процесу відповідач постійно купує канцелярське приладдя, книги, навчальну літературу, сплачує за користування інтернетом. Отже, щомісяця ОСОБА_2 несе витрати на утримання дітей та забезпечення для них належних умов проживання більше 12 000 грн. Щодо неможливості ОСОБА_1 сплачувати аліменти у визначеному в судовому наказі від 12.09.2023 року розмірі через погіршений стан здоров`я наголошує на тому, що з виписки із медичної карти стаціонарного хворого зазначено, що ОСОБА_1 поступив до лікарні у стані алкогольного сп`яніння. Отже, травми які отримав позивач стались саме через те, що він перебував у стані легкого алкогольного сп`яніння, тобто з його вини. Більше того, деякі отримані травми є тимчасовими, а не постійними. Щодо постійних захворювань, то вони можуть потребувати періодичного медичного огляду, а не щомісячного, а отже не є підставою для зменшення розміру стягнення аліментів. Просила також суд звернути увагу на те, що у власності позивача є кілька об`єктів нерухоме майно (інформаційна довідка додавалась), інших осіб на утриманні він немає.

10.07.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому позивач заперечує щодо відзиву. Зокрема зазначено, що погіршення стану його здоров`я підтверджується медичними висновками та довідками, що містять відомості про його діагноз та стан здоров`я. Він не в змозі сплачувати аліменти та як наслідок у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 35 480.97 грн. Окрім того у нього відсутні об`єкти нерухомого майна, які були б придатні до житла, що підтверджується рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.11.2008 року та актом про пожежу від 16.02.2022 року.

Ухвалою суду від 12.07.2024 року закрито підготовче провадження у справі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позові, зазначили що через стан здоров`я позивач втратив працездатність, жодних доходів він не має, інколи підробляє, однак отримує дуже мало, проживає у товариша, оскільки житло сильно пошкоджене після пожежі і не придатне для проживання. Іншого житла у нього немає, що підтверджується рішенням суду, хоча й зареєстровано право власності.

Представник відповідачки заперечив щодо задоволення позовних вимог, вказав, що відповідач орендує житло, фактично самостійно утримує двох дітей, травми які отримав позивач пов`язані із тим що він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Розмір доходів відповідачки та де вона на даний час проживає йому не відомі.

Заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

12 вересня 2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі №344/16653/23 видано судовий наказ, яким визначено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 від усіх доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.03.2024 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, неповнолітніх дітей залишено на проживанні із матір`ю (а.с.85-86).

Згідно копії виписки із медичної книги стаціонарного хворого 21482/2023 ОСОБА_1 , 10.08.2023 року проведено операцію на праве око, основний діагноз забій головного мозку середнього ступеня важності, перелом кісток основи та склепіння черепа, перелом виличної дуги справа (а.с.11-14).

Згідно виписного епікризу 22.09.2023 року ОСОБА_1 , з метою збереження ока проведено операцію на правому оці та рекомендовано в подальшому продовжити лікування ока (а.с.15-16).

Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 22.11.2023 року ОСОБА_1 поставлено діагноз проникаюча рана очного яблука без чужорідного тіла, глаукома правого ока (а.с.9).

Згідно висновку лікаря-рентгенолога №25933 від 27.11.2023 щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , у нього діагностовано консолідований перелом верхньої латеральної стінки правої орбіти, перелом скроневої кістки зліва, перелом кісток носа без зміщення, гіпотрофічні зміни в головному мозку (а.с.7).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем зареєстровано право власності на будинок в АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2 .

Але згідно акту про пожежу від 16.02.2022 квартира постраждала внаслідок пожежі.

Також згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 18.11.2008, яке набрало законної сили 23.01.2009, визнано недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом видане 18.06.2002 ОСОБА_1 та право власності на будинок АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_6 (а.с.117-123). Але ОСОБА_7 не зареєструвала за собою право власності відповідно до рішення суду.

Відповідач вказує, що орендує житло, що підтверджується договором оренди квартири від 05.09.2023 року, розмір оплати становить 11 000 гривень щомісяця, але вказаний договір не може бути належним та допустимим доказом, оскільки містить виправлення, які не застережені, а також не відомо чи проживає відповідачка на даний час в Україні, її представник вказав, що йому не відомо де зараз перебуває відповідачка.

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2023 року по справі №344/16653/23).

У матеріалах справи відсутні відомості про доходи сторін. Але є дані про погіршення матеріального стану позивача та погіршення його стану здоров`я.

При вирішенні даного спору суд враховує, що стан здоров`я ОСОБА_1 значно погіршився, йому встановлено діагноз: забій головного мозку середнього ступеню важкості, епідуральна гематома зліва в лобно-скроневій ділянці, травматичний САК, перелом кісток основи та склепіння черепа, перелом виличної дуги справа, гемосинус, контузія очного яблука. 22.09.2023 року позивачу проведено операцію на правому оці з метою збереження ока, тому він потребує проходження реабілітації та не може працювати і отримувати дохід.

Стягнення аліментів в розмірі 1/3 заробітку очевидно є непосильним для позивача, що підтверджується також великою сумою заборгованості зі сплати аліментів.

Наведене в свою чергу свідчить про наявність підстав для зменшення розміру аліментів.

Однак запропонований позивачем розмір аліментів в розмірі 1/6 частини його доходу є занадто низьким щоб забезпечити належне утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N? 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи зміну майнового стану позивача, суд вважає, що встановлений судовим наказом розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід зменшити із 1/3 до 1/5 частини від всіх видів доходів позивача щомісячно. Оскільки, виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений розмір аліментів в розмірі 1/5 частки від доходу сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дітей, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Суд, вважає, що аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дітей, також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавить позивача матеріального забезпечення для повноцінного відновлення здоров`я.

При цьому суд виходить із того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Із наведеного слідує, що стягнення аліментів у зменшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дітей задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 12 вересня 2023 року по справі № 344/16653/23 та стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/5 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітня.

Стягнення аліментів у зменшеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Припинити стягнення аліментів згідно судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2023 року по справі № 344/16653/23.

В задоволення решти вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 02 вересня 2024 року.