Єдиний унікальний номер судової справи 462/1722/24
Номер провадження 2/462/793/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Петрина С. М., 29.02.2024 року (вх. № 5223) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований в системі «Електронний суд» 29.02.204 року) з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (поштовим зв`язком матеріали позовної заяви надійшли в суд за вх. № 5637 05.03.2024 року), у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача:

- 37 922 грн. 48 коп. відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу;

- 4 500 грн. 00 коп. відшкодування витрат понесених у зв`язку із проведенням експертного автотоварознавчого дослідження;

- 1 211 грн. 20 коп. відшкодування витрат понесених у зв`язку з сплатою судового збору;

- 18 000 грн. 00 коп. витрат понесених у зв`язку із правовою допомогою (а.с. 1-7).

Окремо суд приймає до уваги, той факт, що позовна заява разом з додатками надійшла поштовим зв`язком у суд 05.03.2024 року (вх. № 5637) (а.с. 47-57).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.05.2023 року о 11 год. 55 хв. у м. Львові на перехресті вул. Левандівська та вул. Бандрівського автомобіль «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власник автомобіля «Renault Kangoo» ОСОБА_1 матеріальну шкоду. Згідно постанови № 944/3562/22 Яворівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП, однак у даній постанові суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 повністю підтверджується доказами наявними у справі. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «УСГ» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214401705. ОСОБА_1 звернулася до ПАТ СК «УСГ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. ПАТ СК «УСГ» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 34 998 грн. 14 коп. 05.07.2023 року ОСОБА_1 повідомила ПАТ СК «УСГ» та ОСОБА_2 про огляд пошкодженого транспортного засобу 13.07.2023 року о 9 год. 00 хв. експертом Холодцовим Д. В з метою визначення розміру матеріального збитку. Додатково вказано, що станом на дату подання даної позовної заяви в суд ОСОБА_1 не отримала від ОСОБА_2 грошової компенсації за спричинену ним матеріальну шкоду, яка не покрита страховим відшкодуванням. Враховуючи, що виплати страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, то з відповідача, як особи, яка завдала шкоду, підлягає стягнення на користь позивача різниці між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214401705 за шкоду заподіяну майну становить 160 000 грн. 00 коп. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208978634 розмір франшизи становить 2 600 грн. 00 грн. Так, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до Висновку експерта № 22391 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження складеного 10.08.2023 року судовим експертом ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становила 74 977 грн. 10 коп. Відповідно до висновку експерта, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля в цінах на дату дорожньо-транспортної пригоди, без врахування податку на додану вартість, становила 39 654 грн. 62 коп. Таким чином різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням становить 37 922 грн. 48 коп. (74 977 грн. 10 коп. - 39 654 грн. 62 коп. + 2 600 грн. 00 коп = 37 922 грн. 48 коп.) Враховуючи вказане позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рух справи в суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.02.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 44).

Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 29.02.2024 року направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі. Також, запит направлявся і відносно позивача у справі (а.с. 45, 46).

Відповіді на вказані запити надійшли до суду 25.03.2024 року (а.с. 124, 125).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.04.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 126-127).

Позиція учасників справи.

Щодо відзиву на позовну заяву.

04.07.2024 року (вх. № 15810) від уповноваженого представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Варениці В. С. до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 03.07.2024 року), із змісту якого вбачається, що останній просить суд заявлений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково, з врахуванням викладених обставин в мотивувальній частині відзиву. у решті заявлених позовних вимог відмовити, у зв`язку з безпідставністю. Стягнути з позивача на користь відповідача документально підтверджені понесені витрати за надання правової допомоги.

Так, вказано, що сторона відповідача визнає факт дорожньо-транспортної пригоди між транспортним засобом марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_2 та транспортним засобом марки «Renault Kongоo», реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_3 . Однак сторона відповідача категорично заперечує, що винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди є лише водій ОСОБА_2 . Також зазначено, що постановою Яворівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року по справі про адміністративне правопорушення № 944/3562/23 (провадження № 3/944/16/24) відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було встановлено, що згідно схеми організації дорожнього руху на території Залізничного району у м. Львові вул. Левандівська являється головною дорогою, а вул. Бандрівського другорядною дорогою. При виїзді на вказане перехрестя з вул. Бандрівського був передбачений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», який станом на 18.05.2023 року (дату скоєння ДТП) був відсутній за невстановлених обставинах, а тому суд дійшов висновку, що за регулюванням дорожнього руху вказане перехрестя слід вважати перехрестям рівнозначних доріг і слід приймати до уваги варіант № 2 висновку інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/114-23/17030-ІТ від 16.10.2023 року. Також під час розгляду вказаної справи було встановлено, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Kongоo», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 18.05.2023 року об 11 год. 55 хв., рухалися по рівнозначних дорогах вул. Левандівська та вул. Бандрівського у м. Львові і при виїзді на вказане перехрестя допустили зіткнення керованих ними транспортних засобів. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення № 944/3562/23 відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (за нереабілітуючою підставою). У вказаній постанові судом зазначено про можливе порушення вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 , а оскільки розгляд справи проводиться в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то суддя не вправі виходити за його межі та надавати оцінку діям іншого водія. В обґрунтування постанови суду, серед інших доказів, було покладено Висновок інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/114-23/17030-ІТ від 16.10.2023 року відносно дій водія ОСОБА_2 . Даний висновок експертизи підтверджує, що водій ОСОБА_3 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді допустив п. 12.3 Правил дорожнього руху, а саме у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно виявив, він не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і дане порушення, з технічної точки зору, знаходиться в прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП.

За таких обставин, сторона відповідача вважає, що дорожньо-транспортна пригода мало місце з вини обох водіїв, при цьому вина водія ОСОБА_3 становить 80 відсотків, а вина водія ОСОБА_5 20 відсотків. Тому, з врахуванням розміру ступеня вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, сторона відповідача визнає заявлену позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 7 584 грн. 50 грн. (з розрахунку 37 922 грн. 48 коп. / 100% х 20%) та пропорційно понесених витрат по оплаті експертного дослідження та судового збору. Відповідачем понесені витрати за надання правової допомоги в розмірі 2 500 грн. 00 коп., також очікуються витрати за копіювання документів, поштові витрати, оплата послуг представника в судовому розгляді справи тощо (а.с. 133-135).

Щодо клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Разом із зазначеним відзивом на позовну заяву, який надійшов до суду 04.07.2024 року (вх. № 15810) від уповноваженого представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Варениці В. С. до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Із вказаного клопотання вбачається, що враховуючи обставини по справі, які викладені у відзиві на позовну заяву, сторона відповідача просить суд проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши подане стороною відповідача клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, вважає необхідним зазначити наступне.

Так, ч. 1 ст. 277 ЦПК України визначено, що питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Приймаючи справи до розгляду та вирішуючи питання про те, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися дана справа, як це передбачено п. 4 ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд виходив з приписів ст. 11, ч. 3 ст. 274 ЦПК України та визнав дану справу малозначною, з огляду на що вирішив здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Частиною 6 ст. 277 ЦПК України встановлено, що якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Відповідно до 4 ст. 277 ЦПК України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд враховує, що перелік справ, які в обов`язковому порядку підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження наведено у ч. 4 ст. 274 ЦПК України:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;

5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Справа, що є предметом розгляду, до категорій спорів, для яких законом передбачено розгляду в порядку зального позовного провадження, не відноситься.

Окрім цього, ч. 4 ст. 193 ЦПК України встановлено, що у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

У справі, що є предметом розгляду, зустрічного позову не подано.

Згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Наразі обсяг доказової бази та кількість учасників у справі не є значним.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Суд наголошує, що спрощене провадження (як з викликом, так і без виклику сторін) спрямоване на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження без виклику сторін не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги.

Сторони не були позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими ЦПК України.

Усі наявні у сторін докази сторони безперешкодно мали можливість подати до суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмовому провадженні).

З наявних матеріалів справи необхідності проведення судового засідання (у тому числі підготовчого) не вбачається.

Характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають здійснення судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Як зазначено, зокрема, в ухвалі Великої Палати Верховного суду від 14.05.2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18), бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 26.10.2022 року у справі № 712/1100/20 (провадження № 61-4266св22) зазначено, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку, зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії.

Зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін для надання пояснень, з огляду на предмет спору та характер спірних правовідносин, підстави для задоволення клопотання сторони відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відсутні.

Тому, клопотання сторони відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін слід залишити без задоволення.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

За змістом постанови Яворівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року у справі № 944/3562/23 встановлено, що:

-« ОСОБА_2 , 18.05.2023 року, об 11 год. 55 хв. по вул. Левандівська у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_3 , при виїзді на перехрестя з вул. Левандівської, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Renault Kongoо», номерний знак НОМЕР_4 , який рухався з правого боку по вул. Бандрівського, та скоїв із ним зіткнення, внаслідок чого дані автомобілі зазнали механічних ушкоджень з матеріальними збитками, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП»;

-«Дослідивши матеріали справи, висновок експерта, зважаючи на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рухалися по рівнозначних дорогах, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення повністю підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 088039 від 18.05.2023 року; схемою місця ДТП від 18.05.2023 року; фотографіями з місця ДТП; висновком експерта. Крім того, можливе порушення вимог ПДР іншим учасником ДТП, не звільняє ОСОБА_2 від обов`язку зі свого боку дотримуватись вимог цих Правил та, відповідно, від відповідальності за їх порушення» (а.с. 13-15, https://reestr.court.gov.ua/Review/116654013).

Так, вказаною постановою Яворівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року ухвалено провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Вказана постанова суду набрала законної сили 06.02.2024 року.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «УСГ» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214401705 (а.с. 16).

Суд приймає до уваги, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214401705 за шкоду заподіяну майну становить 160 000 грн. 00 коп., франшизи становить 2 600 грн. 00 коп.

Відповідно до Висновку експерта № 22391 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження складеного 10.08.2023 року судовим експертом Холодцовим Д. В., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kongoо», реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого внаслідок ДТП становила 74 977 грн. 10 коп., вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Renault Kongoо», реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого внаслідок ДТП 18.05.2023 року в цінах на дату ДТП, без врахування податку на додану вартість, становила 39 654 грн. 62 коп. (а.с. 18 зворот - 24).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV.

Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, зокрема, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 9.1, 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Висновки суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц вказала, що: «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування».

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.09.2022 року у справі № 486/716/20, від 14.09.2022 року у справі № 441/756/18, від 22.09.2021 року у справі № 754/1108/15-ц, Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Так, суд відхиляє аргументи сторони відповідача у справі, зокрема щодо ймовірного (можливого) порушення вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 , оскільки постановою Яворівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року у справі № 944/3562/23 стверджується, що суд, дослідивши матеріали справи, а також висновок експерта, зважаючи на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рухалися по рівнозначних дорогах, дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення повністю підтверджується доказами, наявними у справі.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що на момент ухвалення рішення у цій справі адміністративна справа № 462/4460/24 відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП (на яку посилається відповідач у своєму відзиві на позовну заяву) перебуває на розгляді.

Суд також відхиляє аргументи сторони відповідача (оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами), щодо відсоткового співвідношення вини сторін (80 відсотків вина ОСОБА_3 , та відповідно 20 відсотків вина ОСОБА_2 ).

Отже суд зазначає, що ліміт відповідальності страховика ПАТ «СК «УСГ» у розмірі 160 000 грн. 00 коп. відповідачем не заперечується, як і розмір франшизи у сумі 2 600 грн. 00 коп.

Так, суд приймає до уваги, що згідно Висновку експерта № 22391 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження складеного 10.08.2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kongoо», реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого внаслідок ДТП становила 74 977 грн. 10 коп., вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Renault Kongoо», реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого внаслідок ДТП 18.05.2023 року в цінах на дату ДТП, без врахування податку на додану вартість, становила 39 654 грн. 62 коп.

Тому суд приймає до уваги позицію сторони позивача та вказує на те, що різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням становить 37 922 грн. 48 коп. (з розрахунку 74 977 грн. 10 коп. 39 654 грн. 62 коп. + 2 600 грн. 00 коп. = 37 922 грн. 48 коп.).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо судового збору.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції (дублікат) до платіжної інструкції на переказ готівки № 126829467 від 29.02.2024 року (а.с. 12) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений такою судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Щодо витрат на проведення експертизи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Як вбачається із матеріалів справи, у інтересах позивача було укладено договір № 22391 про надання експертних послуг від 05.07.2023 року з метою організації і проведення транспортно-товарознавчого (автотоварознавчого) дослідження колісного транспортного засобу з наданням письмового висновку (а.с. 34).

Згідно п. 2.1 зазначеного договору вартість договору становить 4 500 грн. 00 коп., вказане стверджується і актом наданих послуг № 22391 від 10.08.2023 року (а.с. 35).

Сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 року у справі № 712/4126/22, провадження № 14-123цс23).

В силу наведених норм закону, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на проведення експертизи у сумі 4 500 грн. 00 коп.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, суд приймає до уваги позицію викладену у додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 року загалом, та зокрема щодо обов`язку доведення неспівмірності витрат, який покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім цього, щодо принципу змагальності, який знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) від 27.06.2018 року, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 753/15687/15-ц від 14.11.2018 року, № 753/15683/15 від 26.09.2018 року, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 910/3929/18 від 18.06.2019 року.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у прохальній частині позову міститься вимога про стягнення з відповідача 18 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Так, на підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи долучено:

- копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 0172-ц від 05.07.2023 року, укладеного між АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» та ОСОБА_1 (а.с. 110-111), а також додаток № 2 (а.с. 112);

- копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 002618 видане ОСОБА_6 (а.с. 8);

- копію Ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1264672 (а.с. 8);

- детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання професійної правничої допомоги від 29.02.2024 року (на загальну суму 18 000 грн. 00 коп.) (а.с. 10).

Суд приймає до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд враховує, що втручання у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому у положеннях ст. 627 ЦК України, принципу «pacta sunt servanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду № 910/15191/19 від 01.10.2020 року).

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Верховного Суду від 12.01.2023 року у справі № 910/8342/21).

Суд приймає до уваги те, що відповідач своїм правом на подачу письмових пояснень чи заперечень, а також на звернення з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не скористався, хоча положеннями п. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності відповідних витрат покладено саме на нього.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року № 910/7032/17).

Так, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 19.02.2020 року.

Також Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, усі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже при визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому, суд враховує, що складання позову у даній справі не потребувало аналізу великої кількості документів, справа розглянута у спрощеному провадженні без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Так, надання правничої допомоги адвокатом у даній справі зводилося до складання та подання позовної заяви, з мінімальною кількістю доказів.

Враховуючи зазначене, результат розгляду справи у суді, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат, предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, поведінку сторони під час розгляду справи, суд вважає що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у сумі 10 000 грн. 00 коп., що відповідає критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 37 922 (тридцять сім тисяч дев`ятсот двадцять дві) грн. 48 коп. відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. витрат пов`язаних з проведення експертизи у справі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Порядок оскарження рішення суду та набрання ним законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Текст судового рішення складено 02.09.2024 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко