Справа № 503/1687/24
Провадження № 2-о/503/58/24
УХВАЛА

16 серпня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., дослідивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини,

встановив:

Заявник разом із своїм представником адвокатом Бакою В.В. звернулися до суду в порядку окремого провадження із вище вказаною заявою, в якій просять встановити факт здійснення заявником ОСОБА_1 , як батьком, самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки встановлення цього факту необхідне для надання заінтересованій особі відповідного рішення суду, як підстави для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до пункту 4 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-XII.

При здійсненні підготовки справи до судового розгляду судом було встановлено, що в провадженні Великої Палати Верховного Суду перебуває прийнята на розгляд цивільна справа № 201/5972/22 за заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини. При цьому, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду відзначив, що правова проблема постає під час дії правового режиму воєнного стану у значній кількості поданих заяв, позовів на території України про встановлення факту самостійного виховання дитини (інших фактів, які пов`язані з реалізацією права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації) чи оскарження рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що перебували та перебувають на розгляді в судах та рішення у яких можуть бути винесені найближчим часом. Водночас наголошено, що правова проблема полягає:

- щодо предметної юрисдикції цієї справи та можливості її вирішення в порядку окремого провадження за правилами цивільного судочинства, оскільки військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів. Ураховуючи, що між сторонами може виникнути спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (про що заявник вказав у заяві) і не пов`язаний з виникненням чи реалізацією цивільних прав та обов`язків заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір може стосуватися лише сфери публічно-правових відносин, тому, на думку колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, такий спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Розгляд справ окремого провадження має свої особливості, які не властиві та не притаманні адміністративному судочинству;

- щодо наявності спору у заявлених вимогах, які можуть вплинути на права та інтереси іншого з батьків у разі задоволення порушеного заявником питання, оскільки за обставин у цій справі, визначеної заявником заінтересованої особи (територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) та мети подання заяви про встановлення факту самостійного виховання ним сина заявлені заявником вимоги не є вимогами, які пов`язані зі здійсненням особистих немайнових чи майнових прав, а тому не підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження на підставі статей 293, 315 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що за наведених обставин судове рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 201/5972/22 має значення для правильного вирішення даної цивільної справи.

Однак, за відомостями наявними на офіційному веб-сайті судової влади України та Єдиного державного реєстру судових рішень справа № 201/5972/22 наразі ще нерозглянута Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, згідно пункту 5 ч.1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Водночас ч.3 ст. 210 ЦПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3, 4-1 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Однак, розділ IV «Окреме провадження», зокрема його глава 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не передбачає визначення яких-небудь особливостей у початку розгляді по суті справ окремого провадження

В свою чергу, ч.3 ст. 217 ЦПК України передбачено, що розгляд справи по суті розпочинається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим.

Тому з огляду на те, що судове засідання, яке є першим, у даній справі призначене на 20.08.2024 року, то у відповідності до ч.3 ст. 217 ЦПК України розгляд даної справи по суті в порядку окремого провадження не розпочатий, а відтак і відсутнє обмеження для зупинення в ній провадження, передбачене ч.3 ст. 210 ЦПК України.

Ураховуючи вище викладене суд вважає необхідним зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у цивільній справі № 201/5972/22, так як від судового рішення в останній залежить вирішення даної справи.

Керуючись ст. 251, 253, 258, 260-261 ЦПК України, суд

постановив:

Зупинити провадження у цивільній справі № 503/1687/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини, до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у цивільній справі № 201/5972/22 за заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя Д. В. Вороненко