Справа № 756/1515/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В. В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», про визнання незаконним та скасування рішення комісії по розгляду актів про порушення

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», про визнання незаконним та скасування рішення комісії по розгляду актів про порушення.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», про визнання незаконним та скасування рішення комісії по розгляду актів про порушення було залишено без задоволення.

06.05.2024 року представник відповідача адвокат Гаєва Ю.В. звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи № 756/1515/24.

15.05.2024 року представником позивача - адвоката Мневця О.М. було подано до суду заперечення на заяву про винесення додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи та заяву представника позивача, суд зазначає наступне.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У такому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 ЦПК України.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд заяви без виклику сторін в судове засідання.

ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», про визнання незаконним та скасування рішення комісії по розгляду актів про порушення.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що на день подання відзиву попередній розмір витрат відповідача на правничу допомогу у даній справі становить 10 000 гривень, а розрахунок понесених витрат та докази їх понесення будуть надані суду протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», про визнання незаконним та скасування рішення комісії по розгляду актів про порушення було залишено без задоволення.

Разом з тим, при ухваленні зазначеного Рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, які у даній справі складаються з витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З урахуванням того, що докази на підтвердження розміру витрат позивача на правову допомогу були долучені до позовної заяви, зазначені докази подані до суду в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру.

Суд зазначає, що у Постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Заява про винесення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та докази понесення витрат було подано представником відповідача 06.05.2024 року. Таким чином, стороною відповідача було дотримано порядок подання доказів, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. Статтею 14 Правил адвокатської етики встановлено, що адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги.

До заяви представником відповідача було долучено акт надання послуг від 02.05.2024, підписаний, у якому наведено перелік наданих послуг: надання консультацій, роз`яснення правової позиції клієнту щодо стратегії захисту та представництва його інтересів в суді, збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування, підготовка та подання відзиву на позовну заяву, прибуття до Подільського районного суду м. Києва та участь в судовому засіданні 21.03.2024 об 10-30, підготовка та подання заперечень на відповідь на відзив, прибуття до Подільського районного суду м. Києва та участь в судовому засіданні 02.05.2024 о 12:00, підготовка та подання до Подільського районного суду м. Києва заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Також зазначено загальні витрати часу у розмірі 8,35 годин, та фіксовану вартість послуг, яка складає 10 000 грн.

З наданого стороною відповідача акту надання послуг від 02.05.2024 вбачається, що даний акт складено на виконання договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 та додаткової угоди № 4 від 24.12.2021. Разом з тим, представником відповідача до відзиву на позовну заяву було долучено інший договір, а саме, договір № 3443-ДКЕМ від 01.01.2024. При цьому, договір про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 та додаткова угода № 4 від 24.12.2021 у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 3 акту надання послуг від 02.05.2024 понесені витрати є гонораром, який розраховується та виплачується в порядки та строки, передбачені додаткової угодою № 3 від 21.04.2021 до Договору, яка в матеріалах справи також відсутня.

Крім того, відповідно до договору про надання правничої допомоги № 3443-ДКЕМ від 01.01.2024, який міститься в матеріалах справи, виконавець зобов`язується надавати відповідачу правничу допомогу за окремими письмовими або усними дорученнями останнього.

Будь-яких письмових доручень на надання правової допомоги в рамках цивільної справи № 756/1515/24 стороною відповідача суду не надавалось.

Також, згідно з розділом 4 «Вартість послуг та порядок розрахунків» договору про надання правничої допомоги № 3443-ДКЕМ, оплата наданих послуг з правничої допомоги здійснюється за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг впродовж 30 календарних днів, з моменту фактичного виконання рішення суду, у межах стягнутої суми. Водночас, справа № 756/1515/24 є справою немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.

Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не було надано достатніх та належних доказів понесення судових витрат та їх розміру, а відтак, відсутні правові підстави для відшкодування заявлених відповідачем витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 141, 261, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», про визнання незаконним та скасування рішення комісії по розгляду актів про порушення - відмовити;

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду;

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя В.В. Гребенюк