З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.08.2024 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Хитрука В.М.
за участі секретаря судового засідання Рашевської О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Барської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Позов обґрунтований наступним. Сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2012 року, від якого у них народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано 30.06.2015 року. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з батьком ОСОБА_1 . З того часу відповідач ОСОБА_2 з своїм сином не спілкується, матеріально не забезпечує, не дбає про його фізичний і духовний стан, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до внутрішнього світу свого сина, фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків.
Позивач ОСОБА_1 просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просив справу розглянути без його участі.
Представник Служби у справах дітей Барської міської ради Лілія Предиткевич у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, у якій зазначила, що підтримує Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , просила справу розглянути без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, відзиву на позовну заяву не надіслала, у зв`язку з чим, зі згоди позивача, та на підставі ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів.
Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2012 р. по 2015 р. В шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 є матір`ю дитини, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 . Батьком дитини є ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Після розірвання шлюбу син залишився проживати з батьком ОСОБА_1 . З того часу відповідач ОСОБА_2 з своїм сином не спілкується, матеріально не забезпечує, не дбає про його фізичний і духовний стан, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до внутрішнього світу свого сина, фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків.
Дитина постійно проживає з батьком та повністю перебуває на його утриманні. Позивач самостійно утримує дитину, купує дитині одяг, взуття, інші необхідні речі, займається її вихованням. За час навчання дитини відповідач жодного разу не відвідала школу, де навчалася дитина, не цікавиться її навчанням та вихованням.
Відповідно до довідки № 01-1-12/319 від 02.05.2024 року КНУ «Барський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської міської ради - ОСОБА_3 , 21.05.2013 року перебуває на обліку у сімейного лікаря Філіпової Н.В. з 01.08.2018 р. у разі хвороби дитини сімейного лікаря відвідує батько ОСОБА_1 .
Відповідно до даних довідки Барського ліцею № 4 від 02.05.2024 року за № 137 ОСОБА_3 навчається в Барському ліцеї № 4 Барської міської ради в 5-Б класі. Мати учня не бере участі в громадському житті ліцею і не відвідує батьківські збори, до класного керівника з питань навчання дитини не звертається, навчальним процесом цікавиться лише батько, який регулярно відвідує батьківські збори класу та школи.
Відповідно до акту обстеження фактичного проживання від 02.05.2024 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , син перебуває на його утриманні, мати ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні сина не бере.
Орган опіки та піклування Барської міської ради розглянув матеріали про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 в інтересах її неповнолітнього сина. Відповідно до висновку № 3 від 16.07.2024 року в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним позбавити його мати ОСОБА_2 батьківських прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього неповнолітньої дитини.
За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України суд, -
Позов задовольнити повністю.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавити батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.
Роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: