КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/8923/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва», третя особа: Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва», третя особа Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 97 922,76 грн, з яких: 89 999,96 грн основний збиток згідно з Висновком експертного дослідження; 3 000 грн за проведення експертного дослідження; 1 172,80 грн за послуги, пов`язані із тимчасовим затриманням поліцейськими транспортного засобу; 3 750 грн за послуги евакуатора; моральну шкоду в розмірі 20 000 грн та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 липня 2016 року приблизно о 22 год. 00 хв. по вул. Борщагівська у напрямку проспекту Повітрофлотський у м. Києві позивач, керуючи автомобілем марки Mercedes Benz Е 190, державний номерний знак НОМЕР_1 , потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. Як наслідок, транспортний засіб отримав значні механічні ушкодження, а сам позивач зазнав матеріальної шкоди від пошкодження майна та моральної шкоди від отриманих численних забоїв по тілу, душевних переживань від пережитого та порушення звичайного способу життя.

Позивач вказує, що постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2016 року у справі №760/13522/16-п, яка набрала законної сили, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказано, що даною постановою встановлено, що позивачем виконано вимоги п. 12.1,12.3 ПДР України, а з матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок того, що дорожня обстановка не відповідала умовам дорожнього руху, відсутні відповідні попереджувальні знаки, дорожня загорожа була брудною, що суперечило діючим стандартам, що відповідно до ст. 247 КУпАП України є однією з підстав, яка виключає провадження у справі.

Балансоутримувачем ділянки дороги за адресою по АДРЕСА_1 є відповідач, а тому, на переконання позивача, саме його бездіяльність щодо незадовільного утримання доріг, спричинила матеріальні та моральні збитки.

Бездіяльність відповідача, на думку позивача, полягала у: незадовільному стані дороги (дорожнього покриття) - пошкоджений оглядовий колодязь (люк) посеред дороги і з ямою навколо нього, ямковість на дорозі; створенні перешкоди в дорожньому русі - наявності на дорозі забрудненої пластмасової дорожньої огорожі без світловідбиваючих елементів, що не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, ДСТУ 2734, ДСТУ 2735-94, СНиП 3.06.03. (незадовільна видимість елементів дороги та конкретної перешкоди); відсутності будь-яких попереджувальних дорожніх знаків у напрямку руху транспортних засобів за наявності вищезазначених обставин. Тобто, відповідачем не забезпечено своєчасне і якісне виконання експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, не забезпечено належний контроль експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об`єктів та негайного усунення наявних пошкоджень та перешкод в дорожньому русі, у тому числі невідкладного позначення їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів, що спричинили небезпечні умови для учасників дорожнього руху.

Згідно з висновком експертного дослідження, складеного 10 травня 2019 року судовим експертом Диким В.П., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Mercedes Benz Е 190, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 89 999,96 грн.

За проведення вказаного експертного дослідження та складення висновку №1643 позивач сплатив 3 000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №21 від 10 травня 2019 року.

Крім того, позивач сплатив вартість послуг з транспортування та зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 1 172,80 грн та транспортування транспортного засобу (послуги евакуатора) на загальну суму 3 750 грн.

Враховуючи викладене, загальний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу як власнику пошкодженого транспортного засобу складає 97 922,76 грн та підлягає стягненню з відповідача

Також, ОСОБА_1 вказав, що пережиті душевні страждання, хвилювання, безсоння, нервозність, неспокій через стрес та численні забої по тілу, отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди, втрата автомобіля як засобу пересування, що спровокували непорозуміння в сім`ї та тимчасові труднощі на роботі - порушення звичайного способу життя, завдали позивачу моральної шкоди, яку він оцінив у 20 000 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції неправомірно послався на те, що позивач не довів належними і допустимими доказами наявність обставин, на які він посилається як на підставу позовних вимог, а саме що відповідач КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва», є балансоутримувачем оглядового колодязя та мав обов`язок встановити попереджувальну огорожу в порядку, визначеному Правилами дорожнього руху України.

Апелянт звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що він їхав не по оглядовому колодязю, а по дорозі. Вказано, що колодязь закритий люком, а внаслідок недбалого капітального ремонту відрізку дороги, де сталась ДТП, відбулось просідання асфальту, яке не було позначено відповідно до ПДР України.

Також зазначено, що відповідно до статуту відповідача КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва», предметом діяльності підприємства є виконання необхідного комплексу робіт із технічного нагляду утримання та ремонту шляхів, каналізації, каналів. Таким чином, апелянт вважає, що належним відповідачем є саме КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва».

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд враховує, що було прийнято Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах», згідно з яким статтю 369 ЦПК України було викладено в новій редакції.

Відповідно до Прикінцевих положень вказаного вище закону, передбачено, що цей Закон набирав чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, а також факт того, що апеляційну скаргу подано до набрання чинності вказаним вище законом, а також оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Mercedes Benz Е 190, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.16, т.1).

З матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2016 року о 22 год. 00 хв. в м.Києві по вул. Борщагівська, 97А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача, який керував автомобілем Mercedes Benz Е 190, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2016 року у справі №760/13522/16-п провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу правопорушення (а.с.13, т.1).

У вказаній постанові зазначено, що згідно із матеріалами адміністративної справи, ОСОБА_1 08 липня 2016 року о 22 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Борщагівська, 97А, керуючи автомобілем Mercedes Benz Е 190, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, в установлених межах безпечної швидкості руху при виникненні перешкоди, не вчинив заходів для безпечного її об`їзду, після чого відбувся контакт з бордюрним положенням від чого відбулося зіткнення з деревом, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 12.1, 12.3 ПДР України.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 помітив попереду перешкоду посеред дороги, встановлену перед каналізаційним люком, намагаючись уникнути зіткнення, скерував автомобіль лівіше від перепони, автомобіль відкинуло у правосторонній бордюр, відбулось зіткнення з деревом. В діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки позивач виконав вимоги п. 12.1, 12.3 ПДР України, з матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок того, що дорожня обстановка не відповідала умовам дорожнього руху, відсутні відповідні попереджувальні знаки, дорожня загорожа була брудною, що суперечило діючим стандартам.

Згідно висновку за матеріалами перевірки ЄО №50803 від 08 липня 2016 року інспектора Солом`янського УП ГУНП у місті Києві встановлено, що на місце ДТП прибула ремонтна чергова ШЕУ Солом`янського району перевірити стан люку, який став причиною ДТП (а.с.81, т.1).

Відповідно до листа від 31 серпня 2016 року вих. №1412 КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» є балансоутримувачем вул. Борщагівська (від проспекту Повітрофлотський до вул. Гарматна). Транспортна огорожа на вул. Борщагівській знаходиться на балансі КП «Київпастранс» (а.с.17, т.1).

Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 09 липня 2016 року, складеного інспектором 9 роти 3 батальйону УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Булах В.С., автомобіль марки Mercedes Benz Е 190, державний номерний знак НОМЕР_1 , було тимчасово затримано та доставлено для зберігання на спеціальний майданчик по вул. Набережно-Лугова, 4 у м. Києві (а.с.14, т.1).

Позивачем були понесені витрати, пов`язані із тимчасовим затриманням його транспортного засобу на загальну суму 1 172,80 грн, а саме: вартість доставки транспортного засобу на спеціальний майданчик за допомогою евакуатора в сумі 720 грн; вартість за зберігання тимчасового затримання транспортного засобу на спеціальному майданчику в м. Києві в сумі 432,00 грн., що підтверджується копіями довідок AT «ПРАВЕКС БАНК» від 02.04.2019 № 054/1319 та від 02.04.2019 № 054/1320 (а.с.38-40, т.1).

В матеріалах справи також містяться докази понесених позивачем витрат на евакуатор: 1 200 грн згідно товарного чека №125 від 11 липня 2016 року, 1 200 грн згідно квитанції №1664351, 1 350 грн згідно квитанції №469829 (а.с.41-43).

Відповідно висновку №1643 експертного дослідження від 10 травня 2019 року, вартість матеріального збитку, завданий власнику автомобіля Mercedes Benz Е 190, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 89 999,96 грн. Висновком встановлено, що КТЗ відновлювати економічно недоцільно, збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля (а.с.18-35, т.1).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №21 від 10 травня 2019 року позивач сплатив 3 000 грн за складання висновку №1643 (а.с.36, т.1).

Відповідно висновку № 2815 від 16 травня 2022 року, складеного судовим експертом Диким В.П., утилізаційна вартість автомобіля Mercedes Benz Е 190, державний номерний знак НОМЕР_1 , 3 520 грн (а.с.176-183, т.1).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , мотивував своє рішення тим, що позивач належними та допустимими доказами не довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме, що КП «ШЕУ Солом`янського району м. Києва» є балансоутримувачем оглядового колодязя та мав обов`язок встановлювати попереджувальну загорожу в порядку, визначеному ПДР України.

Встановивши, що у КП «ШЕУ Солом`янського району м. Києва» не виник обов`язок з відшкодування шкоди, завданої позивачу за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08 липня 2016 року в м. Києві по вул. Борщагівській, 97А, суд першої інстанції дійшов висновку, що підприємство не може нести відповідальність за неналежно встановлену попереджувальну огорожу, що не відноситься до їх відання та не перебуває на балансі, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають як такі, що пред`явлені до неналежного відповідача.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулась у зв`язку із тим, що позивач намагався об`їхати дорожню загорожу.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Технічні засоби - спеціальні технічні засоби, призначені для організації та регулювання дорожнього руху (дорожні знаки, інформаційні табло, дорожня розмітка, сигнальні стовпчики, транспортні та пішохідні огородження різних типів, світлофорне обладнання тощо).

Згідно статті 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху.

Відповідно до положень статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право: на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху;

Пунктом 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони (в редакції, чинній на день настання ДТП) передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Так, з матеріалів справи вбачається, що балансоутримувачем вул. Борщагівської є ШЕУ Солом`янського району, що підтверджується листом від 31 серпня 2016 року вих. №1412 КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва». Також вбачається, що асфальтобетонне покриття знаходить в задовільному стані.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до вказаного листа транспортна огорожа на вул. Борщагівській знаходиться на балансі КП «Київпастранс» (а.с.17, т.1).

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач у справі КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» подало відзив 24 березня 2020 року в якому заперечувало проти позову, обґрунтовуючи вказані заперечення тим. що оглядовий люк на проїжджій частині АДРЕСА_2 не перебуває на балансі КП та відповідачем ніякі роботи, станом на 08 липня 2016 року о 22.00 біля вказаного люка не проводилися та пластикова огорожа працівниками КП не встановлювалася (а.с. 104 т.1). Обґрунтовуючи вказане заперечення відповідач зазначив, що згідно наявних в КП топографо-геодезичного вишукування, замовником якого є КК «Київавтодор» і яке розроблялося ПрАТ НВК «Курс» у зв`язку з капітальним ремонтом вул. Борщагівської, на проїжджій частині за адресою АДРЕСА_2 зазначений люк оглядового колодязя відсутній (а.с. 105, т.1) .

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так із матеріалів справи вбачається, що позивач у справі, звертаючись до суду із вказаним позовом обґрунтовував свої вимоги тим, що матеріальна шкоди спричинена йому саме з вини відповідача, який встановив пластмасове огородження оглядовий люк на проїжджій частині АДРЕСА_2 при цьому не виставив завчасно попереджувальні знаки щодо проведення робіт на проїжджій частині. Разом із тим належних та допустимими доказів належності вказаного оглядового люку саме відповідачу позивачем не надано. Не звертався позивач до суду із відповідним клопотання про витребування вказаних доказів судом.

Таким чином, матеріали справи спростовують доводи апелянта про те, що саме відповідач несе відповідальність за настання дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку із перебування на автомобільній дорозі транспортної огорожі, яку намагався об`їхати позивач.

Згідно статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, позивач посилається на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2016 року у справі №760/13522/16-п, в якій судом було зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок того, що дорожня обстановка не відповідала умовам дорожнього руху, відсутні відповідні попереджувальні знаки, дорожня загорожа була брудною, що суперечило діючим стандартам.

Разом з тим, апеляційний суд не може врахувати вказану постанову як преюдиційну в частині того, що саме відповідач несе відповідальність за завдану позивачу шкоду, оскільки суд у вказаній постанові вирішував питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП саме в діях позивача ОСОБА_1 , а не вирішував питання притягнення до відповідального працівника відповідача ШЕУ Солом`янського району за неналежне виконання посадових обов`язків, що спричинило завдання шкоди позивачу по справі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» не може нести відповідальність за шкоду, яку було завдано позивачу у справі у зв`язку із настанням ДТП 08 липня 2016 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, та не можуть свідчити про його не законність чи необґрунтованість.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що повинна бути залишена без задоволення.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв