Справа № 510/1116/24
Провадження № 2/510/1121/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2024 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.

за участю секретаря Березенко С.П.,

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмові заяву.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала відповідну заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалою суду від 25.06.2024р. відкрито провадження у справі та призначено підготовчий розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін по справі - ОСОБА_3 . За життя йому належала земельна ділянка площею 0,40 га, на підставі державного акту виданий 10.10.1994р. на підставі рішення 15 сесії Долинської сільської ради від 23.09.1993р., зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63.

Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Під час життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не склав, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після його смерті є: позивач - ОСОБА_1 (донька), відповідач ОСОБА_4 (дружина) та син ОСОБА_2 . У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, його дружина ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За заявою ОСОБА_4 була відкрита спадкова справа № 395/06. Інші спадкоємці не вчинили ніяких дій щодо прийняття спадщини, тобто не звернулись до нотаріальної контори із заявами про її прийняття. Таким чином, ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті чоловіка, але за життя не встигла її оформити.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачів ОСОБА_5 . За життя їй належала земельна ділянка площею 0,20 га, на підставі державного акту виданий 10.10.1994р. на підставі рішення 15 сесії Долинської сільської ради від 23.09.1993р., зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 53.

Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Під час життя ОСОБА_5 заповідального розпорядження не склала, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після її смерті була ОСОБА_4 (матір сторін). У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, її дочка - ОСОБА_4 не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, вона прийняла спадщину шляхом проживання із померлою на день смерті, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 04.04.2024р. № 106.Таким чином, ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері, але за життя не встигла її оформити.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір сторін по справі ОСОБА_4 . За життя їй належало: земельна ділянка площею 1,00 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 660781, земельна ділянка площею 2,33 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 044979, земельна ділянка площею 0,20 га, на підставі державного акту виданий 10.10.1994р. на підставі рішення 15 сесії Долинської сільської ради від 23.09.1993р., зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 53, яку прийняла після смерті матері, земельна ділянка площею 0,40 га, на підставі державного акту виданий 10.10.1994р. на підставі рішення 15 сесії Долинської сільської ради від 23.09.1993р., зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63, яку прийняла після смерті чоловіка.

Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Під час життя ОСОБА_4 заповідального розпорядження не склала, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після її смерті є: позивач - ОСОБА_1 (донька) та відповідач ОСОБА_2 (син). У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Проте, позивач прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки мешкала разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини. Відповідач ОСОБА_2 не вчинив ніяких дій щодо прийняття спадщини, тобто не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Крім того, відповідач не заперечує щоб спадщину після смерті його матері оформила позивач. Так, позивач по справі як спадкоємець першої черги на момент смерті матері мешкала разом із нею, тобто прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно, про що 30.04.2024р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, спадкоємців які б мали обов`язкову частку у спадщині немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом після смерті матері та чоловіка. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті ОСОБА_3 вона прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Після смерті матері ОСОБА_5 прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як спадкоємець першої черги.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір сторін ОСОБА_4 . Позивач прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як спадкоємець першої черги. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідач не вчинив жодних дій щодо прийняття спадщини та не заперечує щоб спадщину оформила позивач на своє ім`я.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовані постанови нотаріусу, у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на:

земельну ділянку площею 1,00 га (кадастровий номер :01:004:0286), розташована на території Долинської сільської ради, призначена для ведення особистого селянського господарства;

земельна ділянка площею 2,33 га (кадастровий номер :01:004:0159), розташована на території Долинської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельну ділянку площею 0,20 га, на підставі державного акту виданий 10.10.1994р. на підставі рішення 15 сесії Долинської сільської ради від 23.09.1993р., зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 53, призначена для ведення особистого підсобного господарства;

земельну ділянку площею 0,40 га, на підставі державного акту виданий 10.10.1994р. на підставі рішення 15 сесії Долинської сільської ради від 23.09.1993р., зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63, призначена для ведення особистого підсобного господарства.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков