Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2024 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Репушевської О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Шумської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №479/1490/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач

за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представник ОСОБА_1 адвокат Споришев М.О., за ордером серія ВН №1291203 від 01 листопада 2023 року,

відповідач за первісним позовом та позивач

за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

представник ОСОБА_2 адвокат Курченко В.М., за ордером серія ВЕ №1107886 від 16 січня 2024 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, мотивуючи вимоги тим, що сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі було придбано автомобіль Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зареєстровано на колишню дружину - ОСОБА_2 . Також він вказує, що з квітня місяця 2022 року перебував у лавах Збройних сил України, ним було відкрито два рахунки для зарахування заробітної плати та грошового забезпечення, одну картку позивач віддав дружині, а іншу залишив собі. Всю його заробітну плату отримувала дружина. Посилаючись на те, що добровільно розділити спільне майно колишнє подружжя не може, позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на автомобіль Opel Vectra, рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також стягнути з ОСОБА_2 50% коштів, які знаходились на його рахунку у сумі 593159,05 грн..

04 грудня 2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву, відповідно до якої просить визнати її особистою приватною власністю автомобіль Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В судовому засіданні позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Також пояснював, що добровільно залишив свою зарплатну картку дружині ОСОБА_2 , про порядок витрачання коштів подружжя не домовлялися. Надходження грошей на свій рахунок ОСОБА_1 не контролював, також і не вів облік по витрачанню ОСОБА_2 коштів, які надходили йому як зарплата. Після того як ОСОБА_2 виселила його з будинку, в якому вони проживали з дітьми, а також зверненням з позовом про розлучення, йому також стало відомо, що попередньо зароблені ним кошти на рахунку відсутні.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні просив суд врахувати, що відповідач за первісним позовом самовільно розпорядилась коштами, які були на зарплатній картці позивача. Вподальшому вигнала його з будинку, в якому вони проживали, та залишила без засобів існування.

Відповідач за первісними позовними вимогами позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Пояснювала, що, незважаючи на те, що зарплатна картка ОСОБА_1 дійсно була у неї, проте кошти вона використовувала за погодженням з позивачем. А саме, значну сума коштів вона направляла ОСОБА_1 , інші кошти витрачала на утримання їх спільних дітей. Вимоги зустрічного позову підтримала, просила їх задовольнити. Вказувала, що спірний автомобіль купила на власні кошти, оскільки вона та іі батьки тримали велике підсобне господарство. ОСОБА_1 будь-яких коштів на купівлю автомобіля не надавав.

Представник позивача за зустрічним позовом стверджував, що за період шлюбу сторонами не набуто будь-якого майна, спірний автомобіль куплено ОСОБА_2 в той перід часу, коли сторони вже не проживали разом, тому він не може вважатись спільним. Просив суд задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 ..

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в суді підтвердили, що сторони проживали в шлюбі. Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в квітні місяці 2022 року був призваний до лав ЗСУ. В той час коли сторони перебували в шлюбі ними був придбаний автомобіль Opel Vectra. ОСОБА_1 був неодноразово ранений, в зв"язку з чим проходив лікування, реабілітацію. Навесні 2023 року ОСОБА_2 виселила ОСОБА_1 з будинку, в якому вони проживали. Спірний автомобіль сторони купували в той період часу, коли проживали разом як сім"я. Відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи в шлюбі, ніколи не працювала.

Вислухавши сторони, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження №14-325цс18.

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Згідно положень ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За положеннями ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Положеннями ч.1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у ч.2 ст.372 ЦК України .

Відповідно до положень ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11).

При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких суд роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України

Оскільки майно подружжя складається, як правило, з різних за призначенням та вартістю речей, розподіл здійснюється таким чином, щоб в остаточному підсумку кожен одержав у натурі таку кількість речей, вартість яких була б тотожна величині частки дружини та чоловіка. У випадку, коли такої натуральної точності досягти неможливо, виходом із ситуації є доплата одному з подружжя грошової компенсації.

Отже, законодавство передбачає певні способи поділу судом майна подружжя.

У Постанові від 08 серпня 2022 р. у справі №209/3085/20 (провадження №14-182цс2), Велика Палата Верховного Суду зауважила, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте в шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи в суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту. За обставинами справи іншого майна, яке підлягало б поділу, сторони не мали.

Суд може застосувати і такий спосіб поділу майна, як розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості і частки кожного із подружжя у спільному майні. Розподіл речей є самостійним способом поділу подружнього майна та має місце при наявності кількох більш-менш рівнозначних за вартістю речей, які за своєю природою не можуть бути поділені в натурі. Так, суд може розподілити між подружжям будь-які об`єкти права спільної власності, передавши кожному з подружжя певну їх кількість.

Судом встановлено, що сторони з 19 жовтня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області розірвано 25 жовтня 2023 року(а.с.37).

У період шлюбу сторонами було набуто майно, а саме автомобіль Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , за даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , виданого ТСЦ №3545 13 грудня 2022 року, вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.36).

Згідно наданих виписок по надходженням по рахунках за період з 01 березня 2022 року по 10 жовтня 2023 року АТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_1 має два рахунки:

1. - НОМЕР_5 , на який за вказаний період зараховано 1 186 318 грн. 10 коп.(а.с.6-8);

2. - НОМЕР_6 , на який за вказаний період зараховано 129 702 грн. 84 коп(а.с.9-11).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що картку із рахунком НОМЕР_5 для користування на потреби сім`ї добровільно дав ОСОБА_2 , не покладав на неї обов"язки звітувати про фактичні витрати, що свою чергу виключає підстави для стягнення з осмтанньої 50 % коштів, що знаходились на рахунку НОМЕР_5 у сумі 593 159,05 грн..

При цьому, твердження ОСОБА_2 про те, що транспортний засіб -автомобіль Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , куплений за її особисті кошти не підтверджені належними, допустимими, достовірними доказами, тому суд робить висновок про недоведеність зазначеного.

В ході судового розгляду встановлено, що предметом спору між колишнім подружжям ОСОБА_9 фактично є автомобіль Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Згідно положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, з`ясовуючи вказані обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, та керуючись критерієм "поза розумним сумнівом", суд приходить до висновку про те, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіля марки Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , - є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу у рівних частках, а саме по частці автомобіля.

З урахуванням положень ст.ст.15, 16 ЦК України, суд визнає первісні вимоги позивача ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_10 такими, що підлягають задоволенню частково.

За положеннями ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, - задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля марки Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 1482,89 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю - задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля марки Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на оплату судового збору в сумі 536,80 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Повне судове рішення складено - 26 червня 2024 року.

Суддя :