Справа № 139/552/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Коломійцевої В.І.,

за участі секретаря судових засідань Слободянюк О.С.,

розглянувши в підготовчому засіданні в смт Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області із позовною заявою до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім неї, після смерті батька спадкоємцем за законом була її матір - ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось прийняте у спадщину після смерті ОСОБА_2 право власності на зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Вона являється спадкоємцем за законом після смерті матері, спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Інші спадкоємці відсутні. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі вона не в змозі, оскільки правовстановлюючий документ на будинок за життя спадкодавців не видавався, тому змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, не оформивши спадкових прав, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 18.07.2024 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою за клопотанням позивача витребувано з Державного нотаріального архіву Вінницької області копію спадкової справи №192/2007 заведену щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

В підготовче засідання позивач не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглядати у її відсутність (а.с.2).

Відповідач копію ухвали від 18.07.2024 та доданих до неї матеріалів отримав 19.07.2024, однак відзиву до суду не направив. Його представник в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.51).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дружба Мурованокуриловецького району Вінницької області помер ОСОБА_2 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, до складу якого входить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Вартість даного будинку становить 72100 гривень.

Факт належності будинку садибного типу спадкодавцеві та його вартість підтверджується, випискою з погосподарських книг (а.с. 15), технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 23-28), звітом про оцінку майна (а.с. 36), довідкою старости Рівненського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №01-17/44 від 26.01.2024 (а.с.11).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 були позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

Інші спадкоємці відсутні. Зокрема, з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №76581281, №76581269 від 11.04.2024 слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, заповіти останнім за життя не вчинялися (а.с. 40,42).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Свідоцтвом про одруження (а.с.9), довідкою старости Рівненського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №01-17/44 від 26.01.2024 (а.с.11) доводиться, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, яка спільно проживала та була зареєстрована із померлим на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Дружба Мурованокуриловецького району Вінницької області померла ОСОБА_3 (а.с.6).

ОСОБА_3 належало прийняте у спадщину після смерті ОСОБА_2 право на спадкування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №76581312 від 11.04.2024 вбачається, що заповіту ОСОБА_3 за життя не вчиняла (а.с.38).

Свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 (а.с. 6), свідоцтвом про народження позивача (а.с.8), свідоцтвом про укладення шлюбу позивача (а.с.10), довідкою старости Рівненського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району №01-17/45 від 26.01.2024 (а.с.12) стверджується, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , яка має право на спадкування. На день смерті із спадкодавцем за однією адресою була зареєстрована та проживала дочка померлої ОСОБА_1

З оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи №192/2007, заведеної щодо майна померлої ОСОБА_3 вбачається, що 18.06.2007 позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. 18.06.2007 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавиці право на земельну частку (пай) розміром 2.51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало спадкодавиці на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0279314. Інші спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 не прийняли та на неї не претендують (а.с.54,60,61,71 ).

Разом з тим, 11 квітня 2024 року державним нотаріусом ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок, у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів.

Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Як вбачається з характеристики будинку, господарських будівель та споруд, довідки Рівненського старостинського округу №01-17/406 від 28.05.2024 (а.с.14,28) будинок садибного типу, господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1955 по 1978 рік.

Згідно довідки Рівненського старостинського округу №01-17/397 від 28.05.2024, витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 26.12.2023 року, житловий будинок по АДРЕСА_1 можливо надійно та безпечно експлуатувати (а.с.13, 29-33).

Таким чином, факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З виписки із погосподарських книг за 1991-1995 роки, довідки старости Рівненського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 26.01.2024 №01-17/44 слідує, що житловий будинок по АДРЕСА_1 знаходився у власності ОСОБА_2 (а.с.11,15 ).

Рішенням виконавчого комітету Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів № 108 від 16.06.1988 року «Про оформлення права особистої власності на будинки, що належать окремим громадянам в селах Мурованокуриловецького району вирішено оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, в тому числі, в с.Дружба Роздолівської сільської ради, а виконкому сільської ради видати громадянам свідоцтва згідно цього рішення (а.с. 20-21). Однак згідно довідки КП «МБТІ» від 25.01.2024 за №17 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.35). Також, вказане слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та архівної довідки №477 від 04.06.2024 (а.с.17, 22).

Земельна ділянка під вказаним житловим будинком була передана у приватну власність ОСОБА_3 , що доводиться архівним витягом з рішення виконавчого комітету Роздолівської сільської ради №13 від 17.02.1994 року (а.с.16,18-19).

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка прийняла цю спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не оформила спадкових прав.

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1211.20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР (1960 р.), ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А», який складається з 2-х житлових кімнат, житловою площею - 32,1 кв.м.; веранди літ. «а», загальною площею - 57,4 кв.м.; ганку літ. «а», козирка літ. «а1», сарая літ. «Б», сарая прибудови літ. «Б1», погріба літ. «В», погріба літ. «Г», замощення «І», криниці №1, воріт №2, огорож №№3,4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та фактично прийняла спадщину,не оформивши спадкових прав, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Мурованокуриловецька селищна рада Вінницької області, , місцезнаходження: Вінницька область, Могилів-Подільський район, смт Муровані Курилівці, вул. Соборна, 45.

Рішення складено 13.08.2024.

Суддя: