№ 207/5672/23
№ 2/207/164/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Морозові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

20 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Московчук А.М., звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку із загальною площею 56 кв.м., із житловою площею 47,32 кв.м., літньої кухні Б1, сараю Г1, душевої Д1, вбиральні Ж1, зливної яки №1, огорожі №2-4, №6-12, водопроводу №12, тротуару, та земеьної ділянки кадастровий номер :03:009:0169 площею 0,0556 га.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, що ОСОБА_1 , є онукою бабусі ОСОБА_3 , 1932р.н., у бабусі є двоє дітей : ОСОБА_4 , який є дядьком позивачки, та ОСОБА_5 - мати позивачки.

Рідний дядько позивачки одружений на ОСОБА_2 , яка за договором купівлі- продажу і є власницею спірного будинку.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як і її чоловік ОСОБА_4 , є громадянами Російської Федерації, які постійно проживають на території Росії.

29 липня 1997 року за договором купівлі-продажу майна, ОСОБА_2 стала власницею житлового будинку за номером АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що у сім`ї ОСОБА_4 , заведено було так, що все майно реєструвалося на його дружину ОСОБА_6 , саме тому будинок за договором купівлі-продажу був оформлений на неї.

Спірний будинок за задумом ОСОБА_4 купувався для його матері, ОСОБА_3 , з метою вивести її з села Гречане, посилити в будинок у місті.

Дядько ОСОБА_4 вважав, що так буде краще для його матері, тому що вся рідня, проживає у місті Кам`янське, і за його задумом мати буде поруч із сім`єю і під доглядом.

ОСОБА_2 після набутті права власності на будинок один лиш раз, під час своєї двотижневої відпуски в 2011 році, разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_4 навідались у спірний будинок, коли він наважився провідати свою мати, і після того вони ніяким чином не переймалися долею будинку. Єдине що ОСОБА_2 зробила, приватизувала земельну ділянку під будинком.

Фактично за будинком доглядала, утримувала, ремонтувала, сплачувала комунальні борги тільки позивачка.

Тобто більше ніж п`ятнадцять років позивачка відкрито, постійно користувалася, проживала, доглядала, утримувала житловий будинок АДРЕСА_1 .

В наданій суду письмовій заяві представник позивача адвокат Московчук А.М. підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 підтримала позов, пояснила, що мешкає у спірному будинку з дозволу господарів, тому вважає себе добросовісним набувачем.

Допитані у суді свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили обставини, на які посилається позивачка.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 29 липня 1997 року за договором купівлі-продажу майна, ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок за номером АДРЕСА_1 . Згідно наданої позивачкою копії паспорту на ім`я ОСОБА_2 остання є громадянкою РФ.

03 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України була винесена Постанова №187 (Зі змінами та доповненнями) «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської федерації», згідно якої «Для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: 2) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором,

крім безоплатного відчуження на користь держави Україна;

задоволення вимог Національного банку за наданими кредитами рефінансування з підтримки ліквідності банків;

відчуження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб або уповноваженою особою Фонду майна банку, щодо якого Національним банком прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

відчуження права участі в юридичній особі за наявності рішення Кабінету Міністрів України про погодження такого відчуження; відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, права участі в юридичній особі, прав вимоги до боржника у справах про банкрутство (неплатоспроможність), транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, або Російської Федерації, крім набуття ними права власності на такі об`єкти на підставі рішення суду або свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, тобто особою, пов`язаною з державою-агресором, то відчуження зареєстрованого за ним нерухомого майна, розташованого на території України, заборонено.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 379ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК України).

Враховуючи положення статей 335 і 344ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, до суду мають бути надані докази на підтвердження того, що володіння є добросовісним, що особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Єдиним доказом наданим позивачкою в обгрунтування позову є покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 надані у суді, котрі лише підтверджують факти, викладені позивачкою у позові, і не надають підстав для визнання за позивачкою права власності саме в порядку ст. 344 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним суд вважає відмовити у задоволенні заявленого позову.

Судові витрати з урахуванням обставин справи віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 344, 379, 380, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 176, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.