Справа №487/3841/24
Провадження №2/487/1933/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судових засідань Барської А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання частки у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2024 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання частки у спільній сумісній власності.

Позовна заява обґрунтована тим, що сторони є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач хоче розпорядитися своєю частиною майна, але оскільки розмір належної йому частки у спільній сумісній власності не визначено не має змоги.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2024 року по даній справі відкрито провадження та призначено справу у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явилась, про час і місце розгляду справи був повідомленим належним чином.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; не з`явились в судове засідання без повідомлення причин; відзив не подано, у зв`язку з чим, за відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи, справа розглядається в порядку ст. 280 ЦПК України шляхом ухвалення заочного рішення на підставі доказів, що є у справі.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У позовній заяві позивач стверджує, що він не знає місцезнаходження відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а тому він не має можливості укласти з ними договір про визначення розміру часток у спільній сумісній власності,що стало причиною звернення до суду із позовною заявою.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з таких норм права.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368ЦКУкраїни).

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи те, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 20.03.1998 року квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , то частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому суд вважає за можливе визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за позивачем у розмірі - 1/6.

Таким чином, аналізуючи зміст позовних вимог позивача та зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 242,24 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання частки у спільній сумісній власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 у розмірі по 1/6 частці кожному.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 242,24 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В.Кузьменко