Справа № 747/386/24
Провадження № 2/747/134/24
РІШЕННЯ
іменем України

09.08.2024 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі - головуючої судді Тіщенко Л.В. за участю секретаря Божко Л.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з позивачкою, відповідач після розлучення не надає позивачці коштів на утримання дитини, всі витрати по утриманню дитини несе позивачка, з якою після розірвання шлюбу проживає дитина. Коштів на утримання дитини не вистачає, і в зв`язку з цим позивач потребує матеріальної допомоги, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 50 відсотків всіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону.

Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 17 липня 2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено справу розглядати з повідомленням сторін 09 серпня 2024 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, від сплати аліментів не відмовляється в розмір і25 % всіх його доходів. проти позову не заперечує. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 , разом з нею зареєстрована її дочка ОСОБА_3 , 2015 року народження, яка знаходиться на її утриманні (а.с.12-13)

Судом встановлені наступні фактичні обставини та визначено змість спірних правовідносин. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При визначенні розміру аліментів судом враховуються дані положення законодавства, відсутності обставин, які б звільняли відповідача, як батька неповнолітньої дитини, від обов`язку її утримувати. Позивачем не обґрунтовано належним чином заявлений до стягнення розмір аліментів 50 відсотків заробітку (доходу) відповідача, що дало би суду право відійти від законодавчо встановленої норми на одну дитину 25 відсотків. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Будь-яких обставин, які б унеможливили стягнення з відповідача аліментів у даному розмірі матеріали справи не містять.

Суд, даючи належну оцінку наявним у справі доказам, приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та підпункту 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп. на користь держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76-81, 141, 178, 211, 247, 264-265, 430 ЦПК України, ст. 180 , 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 часки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя Л.В.Тіщенко