Справа № 740/2281/24
Провадження № 2/740/864/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», товариство) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4475819 від 21.09.2021 у розмірі 37 143,52 грн, а також судовий збір.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та відповідачкою укладено кредитний договір № 4475819, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідачка отримала 20 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, що є додатком № 1 до кредитного договору № 4475819 від 21.09.2021, платіж з повернення кредиту, сплати комісії і процентів мав бути внесений ОСОБА_1 21.10.2021. ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредит у встановленому договором розмірі. Проте відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у неї утворилася прострочена заборгованість.

21.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») укладено договір відступлення прав вимоги № 81-МЛ від 23.02.2022, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 37 143,52 грн, з яких: 15 489,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 19 654,52 грн заборгованість за відсотками; 2 000,00 грн заборгованість за комісією.

Усупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала своїх зобов`язань, та після відступлення позивачу права вимоги не здійснила жодних платежів для погашення боргу.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 04 червня 2024 року 12-00 год., яке в подальшому відкладено на 28 серпня 2024 року 08-30 год.

У відзиві на позов відповідачка просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що жодного договору з позивачем вона не укладала, позивач не є кредитором, оскільки не надав їй додаткової угоди до договору факторингу, в якій було б зазначено її прізвище, ім`я, по батькові, як особи, право вимоги відносно якої передано, а також, де були б зазначені реквізити кредитного договору. Зауважила, що у неї не виникло обов`язку виконувати кредитне зобов`язання, адже вона не була повідомлена про зміну кредитора та передачу її персональних даних. При встановленні розміру щомісячної комісії позивач не зазначив, які саме послуги за вказаною комісією надаються.

У відповіді на відзив представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля, кредитний договір в електронній формі між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою не був би укладений. При укладенні договору відповідачка підтвердила, що інформація щодо порядку видачі кредиту, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту, правила надання фінансових послуг їй надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів. Відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань. 21.09.2021 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», про що було повідомлено боржницю шляхом направлення повідомлення-вимоги.

У судове засіданні сторони не з`явилися.

У відповіді на відзив представник позивача просив розглянути справу без його участі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, при цьому належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Жодних заяв/клопотань до суду не подавала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 21 вересня 2021 року відповідачка уклала з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 4475819, підписавши його електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора F96336 (а. с. 7 11).

Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язується на строк, визначений умовами договору, надати позичальнику кошти у сумі 20 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору кредит надається загальним строком на 30 днів із 21.09.2021; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 21.10.2021.

У пункті 2.3 вказаного договору сторони погодили умови пролонгації строку кредитування. Зокрема, продовження строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних умовах. Пролонгація на пільгових умовах передбачена за умови, що кредитодавцю надана така можливість. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник маж вчинити дії, наприклад, сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості за кредитом. Пролонгація на стандартних (базових) умовах здійснюється таким чином: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням пролонгації). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у вказаний спосіб, загальний період пролонгації на стандартних умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

За умовами договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 8 000,00 грн у грошовому виразі та 5 896,00 % річних у процентному значенні. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника складає 28 000,00 грн.

Тип процентної ставки за цим договором фіксована. За надання кредиту позичальник має сплатити комісію у розмірі 2 000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом становлять 6 000,00 грн, що нараховуються за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням наданої ним картки.

Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 4475819 від 21.09.2021, ідентифікована ТОВ «Мілоан»; акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора F96336 (а. с. 13).

Згідно із платіжним дорученням від 21.09.2021 № 56864040, наданим позивачем, кредитні кошти в розмірі 20 000,00 грн перераховано на рахунок відповідачки (а. с. 14).

Відповідно до наданих відомостей про щоденні нарахування та погашення, 21.09.2021 відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн та нараховано комісію за оформлення кредиту в сумі 2 000,00 грн, у подальшому кожного місяця проводилося нарахування процентів та комісії за пролонгацією; здійснювалося часткове погашення заборгованості (а. с. 16, 17).

Випискою з особового рахунку за кредитним договором № 4475819 від 21.09.2021 підтверджується наявність заборгованості відповідачки у розмірі 37 143,52 грн, з яких: 15 489,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 19 654,52 грн прострочена заборгованість за процентами; 2 000,00 грн прострочена заборгованість за комісією (а. с. 18).

23 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 81-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників.

Відповідно до акта приймання-передачі реєстру боржників від 23 лютого 2022 року до договору відступлення прав вимоги № 81-МЛ, витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 81-МЛ від 23 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37 143,52 грн, з яких: 15 489,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 19 654,52 грн заборгованість за відсотками; 2 000,00 грн заборгованість за комісією (а. с. 23-зворот, 25).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування кредиту.

Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Також відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачкою вищевказаного кредитного договору, який не оспорений відповідачкою у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірним (дійсним) станом на час розгляду справи в суді.

Підписуючи вищевказаний кредитний договір, відповідачка погодилася з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів за користування кредитними коштами та сумою комісії, а тому доводи відповідачки про незаконність нарахування комісії безпідставні. Відповідачка не надала платіжних документів, або їх копій, що могли б спростувати розрахунок боргу, наданий позивачем.

З урахуванням викладеного, унаслідок невиконання відповідачкою взятих за кредитним договором зобов`язань утворилася заборгованість у вказаному позивачем розмірі, яка не спростована відповідачкою, і така заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача, який є новим кредитором на підставі відповідного договору про відступлення права вимоги.

За умови, що відповідачка з будь яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, вона не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості на рахунок первісного кредитора, який указаний у кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. На цей час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованості за договором не погашає.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 81, 89, 141, 263 265, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (; вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, м. Львів) заборгованість у загальному розмірі 37 143 (тридцять сім тисяч сто сорок три) гривень 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, м. Львів; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко