Справа № 444/903/24
Провадження № 2/444/569/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

16 липня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на житловий будинок, як майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за заповітом та на частку в майні колишнього колгоспного типу двору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до відповідачаЖовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) Жовківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок, як на майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за заповітом та на частку в майні колишнього колгоспного типу двору.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був власником частини житлового будинку по АДРЕСА_1 на праві колгоспного двору на підставі виписки з погосподарської книги від 04.12.2023 року №18-06/396.

ОСОБА_3 16.05.2017 року склав в користь позивачки ОСОБА_1 заповіт, який посвідчено секретарем Кулявської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №10.

Зі змісту заповіту встановлено, що ОСОБА_3 все своє майно на яке буде мати право на момент своєї смерті заповів ОСОБА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_3 , що підтверджується її свідоцтвом про народження.

У зв`язку із одруженням позивачка « ОСОБА_4 » змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 вона прийняла, оскільки з ним проживала та вела спільне господарство, що стверджується довідкою від 01.05.2023 року №18-06/186.

Згідно з випискою від 04.12.2023 року №18-06/396 членами колгоспного двору по АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року були:

ОСОБА_2 - голова двору;

ОСОБА_3 чоловік.

Таким чином всі перелічені особи є співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по .

Позивачка ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки її батько такого права належним чином не зареєстрував.

Крім того, позивач ОСОБА_2 вказує, що їй, як члену колишнього колгоспного типу двору також належить право на 1/2 частки в майні двору, однак таку вона не може зареєструвати, в зв`язку з вступом в дію Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та проведенням децентралізації, а тому реєстрація права власності на належну їй частку двору можлива лише за рішенням суду.

Враховуючи наведене вище, позивачі просять суд задовольнити їх позовні вимоги.

Ухвалою судді від 01.04.2024 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в загальному позовному провадженні, підготовче судове засідання призначено на 12.06.2024 року. Одночасно витребувано від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Жовківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи: №274/2023, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі в підготовче судове засідання не прибули, однак подали на адресу суду заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності. В заявах позивачі зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду міська рада направила листа, в якому зазначила, що заперечень щодо позову немає, просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника (арк. спр. 39).

Представник третьої особи: Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Жовківської державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду нотаріальна контора направила листа в якому зазначила, що покладається на рішення суду, просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Додатково направлено копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечив проти задоволення позову, фактично визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки учасники справи в підготовче судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про спадкування житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , та який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, що стверджено випискою із погосподарської книги Любельської сільської ради за 1986-1990 роки про те, що по даних запису погосподарської книги станом на 30.06.1990 року в АДРЕСА_1 зареєстроване господарство на прізвище ОСОБА_2 1939 р.н.

Особовий рахунок НОМЕР_1 .

Рік побудови будинку 1964.

Тип господарства-колгоспний двір.

В домогосподарстві на той час зареєстровані і проживали:

1. ОСОБА_2 1939 р.н.- голова двору.

2. ОСОБА_3 1935 р.н. - чоловік (арк.спр.9).

Із копії довідки виданої в.о.директора КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» встановлено , що станом на 31.12.2012 року на житловий будинок АДРЕСА_1 реєстрація не проводилась (арк.спр.11).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (арк.спр.5)

Батьками позивачки ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_3 (арк.спр.6).

У зв`язку із одруженням позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_4 », що встановлено із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (арк.спр.7).

Після смерті батька відкрилася спадщина на все належне йому майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку № в АДРЕСА_1 з такою ж частиною господарських будівель.

При житті батько позивачки ОСОБА_1 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів своїй дочці ОСОБА_1 заповіт посвідчено секретарем Кулявською сільською радою 16.05.2017 року (арк.спр. 8).

Із копії спадкової справи №274/2023 року, яка відкрита Жовківською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , встановлено, що про спадкування 06.10.2023 року звернулася його дочка ОСОБА_1 , однак свідоцтво про право на спадщину їй не видавалося.

Із довідки №18-06/186 від 01.05.2023 року, виданої виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, встановлено що ОСОБА_1 , 1966 р.н., дійсно проживала разом із своїм батьком ОСОБА_3 , 1935 р.н., до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 , вели спільне господарство (арк. спр. 10).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, є членами двору, головою якого була ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і мали рівне право на частки в майні двору, по 1/ 2 частині кожний. Отже, на день смерті ОСОБА_3 , його донька ОСОБА_1 , фактично прийняла спадщину, але не оформила нотаріально і на день її смерті їй належало 1/2 частка майна двору. Крім того, позивачці ОСОБА_2 , як члену колишнього колгоспного типу двору також належить право на 1/2 частку в майні двору.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Оскільки господарство в АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного типу двору, члени двору мають право на частку в даному майні. Однак, оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно, то відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація їх права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Із копії технічного паспорта на будинок садибного (індивідуального) типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що такий знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа будинку становить 98.1 кв.м., житлова 48.9 кв.м., допоміжні приміщення 32.1 кв.м., господарські будівлі (господарська будівля, сарай, сарай, погріб, вбиральня, огорожа) (арк.спр.12-29).

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно зі ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Із постанови Жовківської державної нотаріальної контори від 09.10.2023 року встановлено, що державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори постановив відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спадкоємцем не дотримано п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», а саме: не надані необхідні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації (арк.спр.19).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України,способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачів.

Ураховуючи наведене, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, ч. 3 ст. 200, ст. ст. 247, 258-259, 264-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 98.1 кв.м, житлова 48,9 кв.м, допоміжні приміщення 32.1 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 98.1 кв.м, житлова 48,9 кв.м, допоміжні приміщення 32.1 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель як члена колишнього колгоспного типу двору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25 липня 2024 року.

Суддя: Олещук М. М.