ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м.Суми

Справа №592/2245/24

Номер провадження 22-ц/816/1049/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

за участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС»

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2024 року у складі судді Алфьорова А.М., постановленої у м. Суми,

в цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження, боржник - ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай гроші»,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі по тексту ТОВ « ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» ) звернулося до суду з вказаною заявою, в якій просило замінити стягувача ТОВ «Качай гроші» на його правонаступника - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» у виконавчому провадженні № 66910755.

Свої вимоги мотивувало тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В.В. перебуває виконавче провадження № 66910755 відкрите на підставі виконавчого напису № 99407 вчиненого 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованість за кредитним договором № 00-1467908 від 10 червня 2020 року у сумі 21541 грн 20 коп. 19 грудня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 1-19122023, за умовами якого ТОВ «ЕЙС» набув право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 00-1467908 від 10 червня 2020 року 29 січня 2024 року між ТОВ «ЕЙС» та ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 29/02024-01, за умовами якого ТОВ «ЕЙС» відступило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 00-1467908 від 10 червня 2020 року.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2024 року у задоволені заяви ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» про зміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ТОВ « ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а подану заяву задовольнити.

В доводах апеляційної скарги посилається на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного суду у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/7196/21, з врахуванням якого, вказана заява має розглядатися за правилами цивільного судочинства. Вказує на те, що суд першої інстанції помилково посилався на положення ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та Розділ VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень ЦПК України, тоді як заява підлягає вирішенню відповідно до норм Розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів» ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу в установлений апеляційним судом строк учасниками справи подано не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ « ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції з посиланням на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 та від 22 липня 2019 року у справі №822/1659/18 вказав, що правовий аналіз норм ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 264 КАС України, вказує на те, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є по суті превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадження, а тому заява ТОВ « ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Натомість публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Тому загальними критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Як встановлено в частині першій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, ураховуючи вимоги, закріплені в частині другій статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, з позицій цивільно-процесуального регулювання відносин щодо підсудності справ, які виникають з виконавчого провадження принципово значення набуває факт встановлення: рішення суду чи іншого органу перебуває на виконанні, суду першої інстанції, який розглянув цивільну справу та місця виконання судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За вимогами статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Врегулювання цього питання саме нормами ЦПК України обумовлено відсутністю спору між стороною виконавчого провадження та виконавцем, що свідчить про відсутність потреби в задіяні суду адміністративної юрисдикції, оскільки сторона виконавчого провадження не оспорює його рішень, дій чи бездіяльності, бо вирішення вказаного питання перебуває поза межами компетенції виконавця. Однак саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.

Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З врахуванням вище зазначеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заява ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тобто вказана заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З приводу посилання місцевого суду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 стосовно того, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди, та аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону № 1404-VIIІ та чинні до 15 грудня 2017 року статті 264 КАС України та 368 ЦПК України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів зауважує, що заява ТОВ « ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» в даній справі подана на підставі процесуальних норм, які діють після 15 грудня 2017 року, тоді як у зазначеній справі Великою Палатою Верховного Суду зроблені висновки щодо заяви, поданої на підставі процесуальних норм, які діяли до 15 грудня 2017 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» з підстав того, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного провадження, не надав оцінки доводам заяви ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження щодо її обґрунтованості та не досліджував надані заявником докази, а тому, за наслідками апеляційного перегляду ухвали суду, відсутні підстави для вирішення заяви ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» по суті заявлених вимог.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи те, що оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі та постановлена з порушенням норм процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова