УХВАЛА

09 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 183/8009/23

провадження № 61-11322ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Каракановою Тетяною Володимирівною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визначений договором про сплату аліментів на дитину від 30 листопада 2017 року, та надалі стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 15 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із зустрічним позовом, в якому попросив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 з 10 000,00 грн до 3 000,00 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2024 року у позовах відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини задоволено частково.

За договором про сплату аліментів на дитину від 30 листопада 2017 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н. В. за реєстровим № 1910, збільшено з 10 000,00 грн до 12 000,00 грн щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які ОСОБА_1 сплачує на користь ОСОБА_2 до повноліття дитини.

В іншій частині позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 липня 2024 року клопотання ОСОБА_2 про про поновлення строку для подання доказів понесення судових витрат на правничу допомогу задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк на подання доказів понесення судових витрат.

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 7 000,00 грн.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 через адвоката Караканову Т. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 липня 2024 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у пункті 7.9 мотивувальної частини Рішення від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із „фільтрів" для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування.

Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів. Оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову у цій справі за первісним позовом є збільшення розміру аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом - зменшення розміру аліментів на утримання дитини, тому відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України справа є малозначною.

Малозначна справа є такою з урахуванням її властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що приписи частини шостої статті 19 ЦПК України викладено у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, тому поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки заявник оскаржив судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська