Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Бенци К.К.

при секретарі Майор Ю.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 , поданої в особі уповноваженого представника адвоката Учарової Євгенії Олексіївни до ОСОБА_3 про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_6 про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належала їй на праві спільної сумісної власності подружжя. Померла сестра заповіту не залишила.

ОСОБА_7 була одруженою, її чоловік ОСОБА_6 , 1937 року народження, пережив свою дружину та відповідно до частини першої статті 1262 ЦК України є спадкоємцем першої черги.

Як спадкоємець за законом другої черги позивач прийняла всю спадщину, яка залишилася після смерті сестри, шляхом подання заяви, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Семен Є.В. Також заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 подав чоловік померлої ОСОБА_6 .

Позивач вказує, що факт заведення спадкової справи підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №51991488 від 21.05.2018.

Після отримання довідки приватного нотаріуса Семен Є.В. про коло спадкоємців позивачу стало відомо, що так само подав заяву про прийняття спадщини і чоловік померлої сестри ОСОБА_6 , мешканець АДРЕСА_1 . Інші спадкоємці першої черги відсутні.

Представник позивача зазначає, що в останні роки життя сестра позивача була дуже хворою, знаходилася в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, тому що страждала на старече недоумство, слабкість, провали пам`яті, втрату орієнтації в часі та просторі, болі в ногах. В останній період життя вона вже не могла самостійно рухатися, знаходилася в лежачому положенні. Дані обставини можуть підтвердити сусіди та дільничний терапевт, лікар ЗП/СМ ОСОБА_8 .

Адвокат звернулася до лікаря ОСОБА_8 з адвокатським запитом, в якому просила її надати інформацію про стан здоров`я померлої ОСОБА_7 в останні роки життя, чи потребувала померла сторонньої допомоги та хто саме її надавав, чи міг за станом здоров`я чоловік померлої надавати таку допомогу. Проте лікар ОСОБА_8 безпідставно надати інформацію відмовилася, хоча саме вона могла б надати таку інформацію з огляду на надання нею медичної допомоги померлій, надіславши відповідь на запит від 14.09.2018, в якому вказала, що оскільки вона не є представником органів державної влади, місцевого самоврядування або керівником установи, просить скерувати запит до адміністрації Ужгородського міського центру первинної медико-санітарної допомоги (УМЦ ПМСД).

Адвокат звернулася з відповідним запитом до адміністрації УМЦ ПМСД від 18.09.2018, проте отримала відповідь, згідно з якою відмовлено в наданні запитуваної інформації, так як запит не містить ордеру. Тоді адвокат повторно звернулась до адміністрації УМЦ ПМСД із запитом від 12.10.2018, до якого долучила належним чином засвідчену копію ордера та просила надати відповідь на питання, поставлені в попередньому запиті. Проте УМЦ ПМСД повторно відмовив у наданні запитуваної інформації, надіславши лист, в якому безпідставно послався на недотримання вимог заповнення ордеру.

З огляду на докладання позивачем та її представником всіх зусиль для отримання доказів у вигляді інформації про стан здоров`я померлої, інформації про осіб, які дійсно здійснювали догляд за померлою, тощо, очевидне небажання та надумані приводи для відмови у наданні необхідної інформації з боку працівників УМЦ ПМСД.

Представник позивача вказує, що певний період за сестрою позивача доглядала племінниця ОСОБА_9 , яка проживає окремо, але приходила навідувати тітку, тому що ОСОБА_6 не піклувався про дружину. Проте через постійну агресивну поведінку ОСОБА_6 до неї та дружини була змушена припинити відвідування тітки. Тоді постійно навідувати хвору сестру та доглядати за нею стала позивач, яка часто навідувала сестру вдома, вмивала її, годувала, прибирала в квартирі, купувала ліки. Весь цей час ОСОБА_6 свідомо ухилявся від догляду за хворою дружиною, хоча міг і повинен був про неї піклуватися. Він щодня вживав алкоголь, поводив себе з нею та позивачем грубо, дуже часто кричав на дружину, ображав її. Траплялися випадки і застосування ОСОБА_6 фізичного насилля щодо дружини. Особисто позивач неодноразово бачила синці на тілі сестри, які з`являлися внаслідок застосування до неї побоїв ОСОБА_6 . Але сестра скаржитися на чоловіка відкрито боялася, і тільки тихенько розповідала позивачу про це. Неодноразово траплялися випадки, коли ОСОБА_6 зникав з дому на кілька діб, закриваючи дружину вдома саму, без їжі та води (воду він власноручно перекривав), і вона безпорадна не могла навіть покликати на допомогу. Одного разу навіть позивачу з сусідами довелося викликати поліцію, щоб потрапити через зачинені двері до квартири, де виявили голодну та перелякану сестру позивача. Ця подія відбулася орієнтовно у вересні 2017 року.

Наголошує, що оскільки для проникнення до зачиненої квартири викликалася поліція та пожежники, даний випадок повинен бути зафіксований відповідним чином в міському відділенні поліції. З даного приводу адвокат звернулася з адвокатським запитом до Ужгородського МВ НП України в Закарпатській області від 07.09.2018 з проханням надати інформацію про наявність скарг, заяв, звернень від мешканців будинку АДРЕСА_2 , інших громадян щодо протиправної поведінки ОСОБА_6 та надати копії таких заяв, проте станом на сьогодні жодної відповіді не отримано.

Також було надано адвокатський запит голові ОСББ «Декабристів 43» від 07.09.2018, в якому адвокат просила надати інформацію щодо поведінки ОСОБА_6 , його відносин з дружиною та мешканцями будинку, чи потребувала померла сторонньої допомоги та хто її надавав. 13.09.2018 отримано відповідь голови ОСББ ОСОБА_10 , суть якої зводиться до відмови у наданні запитуваної інформації у зв`язку з відсутністю такої інформації, що викликає сумнів, так як всі мешканці будинку, в тому числі й голова ОСББ, добре обізнані про життя подружжя ОСОБА_11 , неодноразово чули крики відповідача тощо.

Представник позивача зазначає, що підтвердити ту обставину, що померла сестра позивача знаходилася в безпорадному стані, потребувала допомоги ОСОБА_6 як чоловіка, який міг та повинен був таку допомогу надавати, проте свідомо ухилявся від неї, можуть свідки: племінниця ОСОБА_9 , сусідка ОСОБА_12 та позивач, яка доглядала сестру.

Представник позивача зазначає, що позивач після смерті сестри за власні кошти провела обряд поховання, але всіх підтверджуючих документів не зберегла. Підтвердженням того, що організацію обряду поховання сестри та витрати здійснювала позивач, є лист Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №3425/03 від 30.03.2018, адресований позивачу, згідно з яким її просять звернутися для вирішення питання щодо недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_7 .

Зауважує, що факт того, що позивач несла витрати по утриманню квартири, сплаті комунальних послуг є наявність у неї довідок про відсутність заборгованості за спожиту електроенергію № НОМЕР_1 , воду №886, газу №5257, вивіз сміття № НОМЕР_2 , утримання будинку в розмірі 1650 грн., і в яких хоч і вказано прізвище платника ОСОБА_6 , проте знаходження даних квитанцій та довідок свідчить про оплату саме позивачем за власний рахунок.

За життя померла не склала заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування всіх її прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості.

Однак, позивач вважає, що ОСОБА_6 , як спадкоємця, необхідно усунути від права спадкування спадщини спадкодавця за законом з вищенаведених підстав.

ОСОБА_6 як чоловік, який був зобов`язаний та міг дбати про дружину, піклуватися про неї, доглядати за нею в зв`язку з безпорадним станом останньої, з огляду на її похилий вік (на день смерті їй було 80 років), протягом останніх років по день смерті дружини від надання такої допомоги свідомо ухилявся, чинив перешкоди іншим особам, які бажали та намагалися допомагати.

Таким чином, ОСОБА_6 не надавав допомоги померлій ОСОБА_7 , в той час коли вона перебувала у тяжкому стані та потребувала його допомоги через похилий вік та стан здоров`я, знущався з неї як фізично, так і морально, повинен був та міг надавати допомогу дружині, так як був законним чоловіком померлої та дітей у неї не було.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_6 , який був чоловіком спадкодавця, не приймав участі в матеріальному утриманні своєї дружини в період часу, коли вона була непрацездатною, та яка потребувала матеріального забезпечення в зв`язку із численною кількістю тяжких захворювань та їх ускладнень, спричинених похилим віком померлої. Крім того, ОСОБА_6 не приймав участі в догляді за хворою, не цікавився станом її здоров`я, не вчиняв жодних інших дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги, байдуже віднісшись до стану здоров`я своєї дружини, усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікав своїми обов`язками, передбаченими законом та неодноразово наражав своїми діями на небезпеку її життя та здоров`я та не надав жодної матеріальної підтримки під час проведення обряду поховання ОСОБА_7 , а в останні роки життя дружини не намагався створити для неї хоча б мінімальних побутових умов.

З огляду на викладене , представник позивача вважає, що на підставі ст. 1224 ЦК України, ОСОБА_6 , як спадкоємця першої черги за законом, необхідно усунути від права на спадкування спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_7 , в зв`язку з свідомим ухиленням від надання допомоги своїй дружині, яка внаслідок хвороби та віку перебувала у безпорадному стані, а також потребувала матеріального утримання саме від ОСОБА_6 , так як своїх дітей вона не мала.

На підставі викладеного, представник позивача просила суд ухвалити рішення, яким усунути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від права на спадкування за законом спадщини, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , яка є його дружиною, до складу якої ввійшли всі її права та обов`язки, які існували на момент її смерті.

Скориставшись своїм правом у відповідності до вимог ЦПК України представником відповідача ОСОБА_13 (правонаступник ОСОБА_6 ) адвокатом Ільницьким С.М. подано відзив на позовну заяву.

Представник відповідача вказує, що позов є надуманий, безпідставний, не підтверджений жодним доказом, ініційований позивачем (спадкоємцем другої черги) виключно для того, щоб спадкоємець ОСОБА_6 (спадкоємець першої черги), доки відбуваються судові процеси, не зміг оформити спадщину та змусити відповідача до переговорів з метою отримання безпідставної грошової компенсації за половину квартири.

Зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів про те, що померла ОСОБА_7 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані. Навпаки, із справи вбачається, що ОСОБА_6 був пенсіонером, перебуваючи у понад як вісімдесятирічному віці сам хворів та потребував допомоги.

Представник відповідача вважає, що стороною позивача не доведено сукупність всіх обставин стосовно відповідача, визначених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, а саме: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

На підставі викладеного, представник позивача просить відмовити у позові та стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Позиція сторін справи:

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Учарова Є.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та з врахуванням того, що ОСОБА_3 є правонаступником відповідача ОСОБА_6 просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вказала на те, що позивач спостерігала жорстоке поводження ОСОБА_6 до сестри ОСОБА_7 , не надавав їй допомоги , хоча міг. Заперечила проти стягнення з позивача витрат на правничу допомогу , вказала, що позивач вправі звернутись до суду за захистом порушених прав.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Ільницький С.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні з підстав, наведених у відзиві на позов.

Представник адвокат Ільницький С.М. у судовому засіданні вказав, що вислови представника позивача є голослівними , не підтверджені жодними доказами. ОСОБА_6 сам потребував допомоги , так як був у похилому віці. Просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 показала, що була сусідкою ОСОБА_7 та підтвердила, що ОСОБА_7 була хвора , мала проблеми з пам`яттю, бродила по місту, її працівники поліції привозили. ОСОБА_7 та її чоловік робили неспокій , фекалії виливали з балкону, обидва були похилого віку. ОСОБА_7 потребувала сторонньої допомоги , сестри її приносилі їй їжу. Вказала, що ОСОБА_6 не міг надавати дружині сторонньої допомоги, так як сам потребував стронньої допомоги, не пускав додому її сестер , ходив на ринок за продуктами. ОСОБА_7 була ходяча, виходила в місто у нічній сорочці .

Заяви, клопотання сторін:

18.11.2019 представником відповідача ОСОБА_6 адвокатом Ільницьким С.М. подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

20.11.2019 представником відповідача ОСОБА_6 адвокатом Ільницьким С.М. подано до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_6

26.04.2023 надійшла відповідь від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Савко О.В. від 26.04.2023 №10/01-16, наданою на запит суду;

26.10.2023 представником відповідача ОСОБА_13 (правонаступник ОСОБА_6 ) адвокатом Ільницьким С.М. подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

28.11.2023 представником відповідача ОСОБА_13 (правонаступник ОСОБА_6 ) адвокатом Ільницьким С.М. подано до суду відзив на позовну заяву.

29.03.2024 надійшла відповідь від Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції листом від 23.03.2024 №5390/106/25/10/01-2024

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

07.02.2019 ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

27.04.2023 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_3

12.12.2023 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та постановлено викликати в судове засідання свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 . Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та постановлено: витребувати від Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області інформацію про наявність скарг, заяв, звернень мешканців будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , щодо протиправної поведінки ОСОБА_6 та копії таких звернень; витребувати від адміністрації УМЦ ПМСД інформацію про стан здоров`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , мешканки АДРЕСА_2 , в останні роки життя, чи потребувала сторонньої допомоги та хто саме надавав таку допомогу, чи міг за станом здоров`я надавати допомогу чоловік померлої ОСОБА_6 .

Заслухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача, покази свідка ОСОБА_12 , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною п`ятою даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а частиною шостою, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сестрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 09.01.2018 (а.с. 8).

Паспортом громадянина України НОМЕР_4 , виданим 22.08.2002 Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області, встановлено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Верхня Визниця Мукачівського району Закарпатської області. Відповідно до запису у паспорті про її сімейний стан 27.07.1973 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , 1937 року народження (а.с. 9).

Факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами: свідоцтвом про народження ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_14 від 01.06.1946, згідно з яким її матір`ю записана ОСОБА_15 , а батьком ОСОБА_16 ; свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , згідно з яким 18.03.1967 ОСОБА_17 одружився з ОСОБА_18 , після реєстрації одруження останній присвоєно прізвище ОСОБА_19 ; відповідно до архівної довідки №Д-1764/01-33 від 20.06.2018, виданої Державним архівом Закарпатської області, ОСОБА_20 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книгу реєстрації актів записів про народження с. Верхня Визниця Мукачівського району внесено відповідний запис №85 від 30.05.1938, батько ОСОБА_16 , мати ОСОБА_21 (а.с. 12-14).

Після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Семен Є.В. відкрито спадкову справу за №15/2018. Згідно з даними спадкової справи, подано заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 : сестрою померлої ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; чоловіком померлої ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса «Про склад спадкоємців по спадковій справі №15/2018 після смерті ОСОБА_7 » за вих. №132/02-14 від 05.09.2018 (а.с. 17).

Факт заведення приватним нотаріусом спадкової справи №15/2018 від 21.05.2018 після смерті ОСОБА_7 також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 18).

Згідно з довідкою від 02.02.2018 №2/18, виданою ОСОБА_4 головою ОСББ «Декабристів 43» ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживала в м. Ужгород і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом з чоловіком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 19).

Також представником позивача до позовної заяви долучено копії наступних документів: квитанції № ПАТ «Комінвестбанк» від 01.02.2018 про оплату ОСОБА_6 на рахунок ОСББ «Декабристів 43» боргу за утримання будинку та прибудинкової території; довідки №23, виданої Ужгородським МРЕМ Енергозбут споживачу ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що станом на 01.01.2018 заборгованість за спожиту електричну енергію та актам відсутня; довідки №886, виданої 24.01.2018 р. КП «Водоканал м. Ужгорода» ОСОБА_6 , про те, що боргу за місцем поживання немає; довідки 5257 про розмір платежів за використання природного газу за січень 2018, виданої ПАТ «Закарпатгаз» ОСОБА_6 ; довідки 455 від 24.01.2018, виданої ТОВ «АВЕ Ужгород» ОСОБА_6 про розрахунок станом на 01.01.2018; виписки з історії хвороби №942 ОСОБА_6 від 01.09.2017 (а.с. 20-23).

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 15.07.2019 (а.с. 52).

Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Савко О.В. від 26.04.2023 №10/01-16, наданою на запит суду, спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 є його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (спадкова справа №4/2019).

На виконання вимог ухвали суду від 12.12.2023 про витребування доказів Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції листом від 23.03.2024 №5390/106/25/10/01-2024 повідомлено, що згідно з даними Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку прийняття та реєстрації заяв і повідомлень) Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції, заяв, скарг чи звернень мешканців будинку АДРЕСА_2 , громадян: ОСОБА_4 та ОСОБА_12 щодо протиправної поведінки ОСОБА_6 не надходило.

На виконання вимог ухвали суду від 12.12.2023 про витребування доказів КНП «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» 25.04.2024 повідомлено, що надати інформацію про стан здоров`я ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не представляється можливим, у зв`язку з тим, що на підстав пункту 27 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого №__», затвердженої наказом МОЗ України №110 від 14.02.2012, термін зберігання амбулаторної карти ОСОБА_7 закінчився. Відтак, відсутні відомості про осіб, які надавали чи могли надавати їй сторонню допомогу.

Нормативно-правове обґрунтування :

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтями 1216 та 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За своє життя спадкодавець заповіту не склав, а тому відповідно до ст. 1233 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець ОСОБА_7 потребувала допомоги саме від ОСОБА_6 , а останній, своєю чергою, умисно ухилявся від надання такої допомоги, що могло бути підставою для усунення його від права на спадкування.

При цьому судом умисної винної поведінки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який сам був особою похилого вику, під час розгляду справи не встановлено. Також не підтвердилися доводи позивача про ухилення ОСОБА_6 від надання допомоги ОСОБА_7 і що така допомога потрібна саме від нього.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 156/1111/20 (провадження № 61-10814св22).

Отримані під час розгляду справи показання свідка ОСОБА_12 не можуть бути єдиною та безумовною підставою для задоволення позову. Водночас свідок ОСОБА_12 вказала, що ОСОБА_6 не міг надавати дружині сторонньої допомоги, так як він сам потребував сторонньої допомоги, обоє були похилого віку.

Наявні у матеріалах справи документи не підтверджують ні факту безпорадного стану ОСОБА_7 , ні умисного ухилення ОСОБА_6 від надання їй допомоги, які були би підставою для усунення ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 .

При цьому суд враховує, що станом на момент смерті спадкодавця ОСОБА_7 її чоловік ОСОБА_6 був особою похилого віку (мав вісімдесят років), тобто був пенсіонером та в силу свого віку сам потребував допомоги.

Отже, в ході судового розгляду справи судом не встановлено ухилення ОСОБА_6 від надання допомоги спадкодавцю, її безпорадного стану. Крім того, позивач не навела переконливих доказів на підтвердження потреби спадкодавця в допомозі саме ОСОБА_6 . Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням всіх обставин справи, беручи до уваги вимоги статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки підставою для усунення від права на спадкування на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України є сукупність обставин, які позивачем доведено не було.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Щодо розподілу судових витрат:

Відповідно до пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Між відповідачем ОСОБА_3 та адвокатом Ільницьким С.М. укладено договір про надання правничої допомоги від 26.10.2023.

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 договору про надання правничої допомоги за надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар по домовленості сторін.

Згідно з описом наданих адвокатом послуг згідно з укладеним із клієнтом ОСОБА_3 договором від 26.10.2023 про надання правничої допомоги вартість роботи за надання правничої допомоги складає 15000,00 грн., з яких: вивчення наданих клієнтом документів (4 год., вартість 1 год. 500,00 грн.) вартість роботи 2000 грн.; перегляд законодавчої бази (4 год., вартість 1 год. 500,00 грн.) вартість роботи 2000,00 грн.; надання консультацій клієнту (4 год., вартість 1 год. 500,00 грн.) вартість роботи 2000,00 грн.; пошук і вивчення судової практики (2 год., вартість 1 год. 500,00 грн.) вартість роботи 1000,00 грн.; підготовка заяв по суті справи (8 год., вартість 1 год. 500,00 грн.) вартість роботи 4000,00 грн.; участь у судових засіданнях (8 год., вартість 1 год. 500,00 грн.) вартість роботи 4000,00 грн.; всього 30 год.

Квитанцією до прибуткового касового ордера №5 від 26.10.2023 підтверджується прийняття адвокатом Ільницьким С.М. від ОСОБА_3 на підставі договору від 26.10.2023 15000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з пунктом другим частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до пунктів першого, другого частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, пункт 269).

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача у справі був адвокат Ільницький С.М., який діяв на підставі ордеру серії АО №1099340 та договору про надання правничої допомоги від 26.10.2023.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник відповідача надав: опис наданих адвокатом послуг згідно з укладеним із клієнтом ОСОБА_3 договором від 26.10.2023 про надання правничої допомоги; квитанцію до прибуткового касового ордера №5 від 26.10.2023.

Будь-яких доказів на підтвердження неспівмірності витрат відповідача на правничу допомогу позивач суду не надавала, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявляла.

У зв`язку з відсутністю відповідної заяви судом не здійснюється перевірка співмірності заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу.

В постанові Верховного Суду від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

З огляду на наведене та враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, що з позивача на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 15000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які підтверджено документально.

Керуючись статтями 15, 1216, 1224 ЦК України, статтями 3, 4, 76, 80, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 , поданої в особі уповноваженого представника адвоката Учарової Євгенії Олексіївни до ОСОБА_3 про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

позивач ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 );

відповідач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_4 ).

Дата складення повного тексту судового рішення 02.08.2024

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца