ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8470/24 Справа № 180/2197/23 Суддя у 1-й інстанції - Нанічкіна Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання недійсним договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, стягнення компенсації моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»,

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 травня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

16.11.2023 року до Марганецького міського Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», в якому позивач просив визнати недійсним та розірвати договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладений 12 червня 2023 року між головою правління Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» Алєксєєвим О.М. та ОСОБА_1 , як такий, що вчинено під впливом тяжких для нього обставин і на вкрай невигідних умовах.

Стягнути з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків 195 000 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Марганецького міського Дніпропетровської області від 29 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладений 12 червня 2023 року між Акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ОСОБА_1 .

Стягнуто з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, з утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

28.06.2024 року від Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що 12.06.2023 року між сторонам був укладений договір про добровільне відшкодування моральної шкоди. Відповідач на виконання цього договору добровільно перерахував позивачу у строк до 16.06.2023 року 12 422, 37 грн. Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що на момент звернення позивача до суду, моральна шкода була йому відшкодована у повному обсязі.

Застосовую ст.233 ЦК України суд першої інстанції не встановив яка у позивача була тяжка обставина, та не встановив що правочин був вчинений у на вкрай невигідних умовах.

Крім того, визнаючи правочин не дійсним суд першої інстанції не застосував реституцію.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» адвокат Фірсова С.В. доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чепурнов В.І., який прийняв участь у розгляді справи в режимі відеоконференції з Саксаганським районним судом м.. Кривого Рогу Дніпропетровської області, проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Просив залишити без змін рішення суду першої ін. станції.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції взагалі встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 03 січня 2001 року прийнятий на роботу до ВАТ «Марганецький ГЗК»; 08 серпня 2022 року звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню виконуваної роботи п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 10-12).

12 червня 2023 року між АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ОСОБА_1 було укладено у простій письмовій формі договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, за умовами якого сторони уклали цей договір про добровільне відшкодування відповідачем моральної шкоди, яка завдана позивачу втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань, за діагнозом: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та нижньодольвий пневмофіброз, ЛН ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість змішаної етиології (шум+інфекція) з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією В.Є, Остапкович і Н.І. Пономарьової; вібраційна хвороба ІІ ст. (вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок у поєднанні з деформуючим остеопарозом ліктьових суглобів ІІ ст., міжфалангових, п`ястно-зап`ястних, променево-зап`ястних суглобів кистей І-ІІ ст.; хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним і больвим синдромами; що підтверджується випискою медичної карти № 593 стаціонарного хворого, виданою Державною Установою «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва національної академії медичних наук України» 05 червня 2023 року, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», на наступних умовах, зокрема:

1) ОСОБА_1 моральну шкоду від втрати здоров`я внаслідок виявлених захворювань, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», оцінює в розмірі 12422,37 грн;

2) моральна шкода, яка завдана ОСОБА_1 унаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», за цим договором відшкодовується одноразово (а.с.26).

Згідно пункту 4 вказаного вище договору, АТ «Марганецький ГЗК в строк до 16 червня 2023 року сплачує ОСОБА_1 в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди за цим договором, грошові кошти в сумі, яка залишається до виплати після утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за ставками 18 відсотків та 1,5 відсотка, з передбаченої у цьому договорі суми розміру моральної шкоди, яка зазначена в пункті 1 цього договору, а саме: 10000,00 грн, шляхом безготівкового перерахування вищезазначеної суми на рахунок, відкритий на його ім`я у AT «Банк Кредит Дніпро».

У пункті 5 вказаного вище договору зазначено, що при виконання відповідачем усіх своїх зобов`язань за цим договором моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань позивача, внаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», вважається відшкодованою у повному обсязі.

28 червня 2023 року складено акт за формою П-4 про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Відповідно до вказаного акту П-4 ОСОБА_1 працював в умовах впливу шкідливих факторів 21 рік 02 місяці 25 днів, має такий діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та нижньодольвий пневмосклероз, ЛН ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість змішаної етиології (шум+інфекція) з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією В.Є, Остапкович і Н.І. Пономарьової; вібраційна хвороба ІІ ст. (вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок у поєднанні з деформуючим остеопарозом ліктьових суглобів ІІ ст., міжфалангових, п`ястно-зап`ястних, променево-зап`ястних суглобів кистей І-ІІ ст.; хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним і больовим синдромами. Професійні захворювання виникли в наслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технології видобутку руди, хімічні речовини, шум, важкість праці, вібрація (а.с.30-34).

Первинним оглядом МСЕК 20 липня 2023 року ОСОБА_1 було визначено третю групу інвалідності з 06 липня 2023 року, 65% втрати професійної працездатності: 30% ХОЗЛ, 20% радикулопатія, 10% по вібраційній хворобі, 5% туговухість (а.с.36).

Щодо недійсності договору про добровільне відшкодування моральної шкоди від 12 червня 2023 року.

Позивач має численні захворювання, і з 06 липня 2023 року до 01 серпня 2024 року йому було встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності.

У зв`язку із необхідністю лікування хвороб, позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні профпатології КП «ДОКЛМ «ДОР» з 05 липня 2022 року по 14 липня 2022 року (а.с.13-14), з 19 квітня 2023 року по 26 квітня 2023 року (а.с.18-19); у ДУ «Інститут медицини праці ім.Ю.І.Кундієва» НАМНУ» з 18 травня 2023 року по 05 червня 2023 року (а.с.20-22).

Тобто, перед укладенням оспорюваного договору від 12 червня 2023 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні із симптомами загострення численних хронічних професійних захворювань дихальної системи, рухово-опорного апарату, органів слуху, мав вкрай погане загальне самопочуття, та потребував медичної допомоги, грошових коштів у зв`язку з лікуванням у стаціонарі, вживанням, зокрема, знеболювальних препаратів.

Крім того, на час укладення оспорюваного договору, позивач був звільнений з роботи; у той же час група інвалідності, відсоток втрати працездатності йому визначені не були, що обмежувало позивача у отриманні коштів у зв`язку із втратою здоров`я.

Наведені обставини у сукупності із погіршенням стану здоров`я позивача призвели до важкого емоційного стану, який пов`язаний із невизначенністю його положення у контексті неотримання доплат у зв`язку із втратою здоров`я, недостатністю коштів на лікування, необхідністю тривалого та вартісного лікування. Вказані обставини сформували у позивача сильне душевне тривале хвилювання за власне здоров`я, за своє майбутнє та змусило під впливом тяжких для нього обставин до укладення з відповідачем оспорюваного договору на вкрай невигідних для нього умовах, оскільки 10000 грн. не є співмірними із глибиною, характером, тривалістю моральних страждань позивача через втрату здоров`я на виробництві, враховуючи, що у повній мірі здоров`я відповідача відновленню не підлягає.

Обумовивши у договорі значний перелік професійних захворювань позивача, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», відповідно до виписки медичної карти № 593 стаціонарного хворого, виданої ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» 05 червня 2023 року, сума відшкодування моральної шкоди була вказана у несправедливому, вкрай невигідному для позивача розмірі 12422,37 грн, з якої підлягали відрахуванню податки та інші обов`язкові платежі.

Тобто до виплати роботодавцем позивачу належало 10000 грн. (п.4 договору), що на день укладення оспорюваного договору становило 4,03 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, або 1,54 мінімальних заробітних плат в Україні. Така сума моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості, а була лише тимчасовим вирішенням матеріальної складової проблем позивача, який потребував коштів на лікування хронічних захворювань, отриманих під час тривалого періоду роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК».

Крім того, при вирішенні позовної вимог про визнання недійсним оспорюваного договору суд звертає увагу на доводи позивача та його представника, що ініціатором укладення цього договору був відповідач; саме працівник відповідача підготував текст оспорюваного договору, виклав у ньому усі умови та вказав розмір моральної шкоди; розмір моральної шкоди попередньо із ним, позивачем, не узгоджувався, не обговорювався.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Але колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може з огляду на таке.

Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі: правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі), п`ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину . Відповідно до судової практики суд задовольняє позов про визнання такого правочину недійсним, якщо мають місце дві умови: 1) особа вчиняє правочин під впливом тяжкої для неї обставини, під якою розуміють важке майнове становище, яке виражається у відсутності засобів, необхідних для нормального існування людини і це може стосуватися як самої фізичної особи, так і членів її сім`ї; 2) умови правочину вкрай невигідні для цієї особи.

Проаналізувавши надані позивачем докази, суд вважає, що вищенаведені підстави застосування ст. 233 ЦК України, позивачем не доведені.

Як роз`яснив Пленум ВСУ у п.23 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Частиною першою ст. 233 ЦК України, передбачено, що правові наслідки правочину, який вчинено під впливом тяжкої обставини, це - правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Ті обставини, які позивач поклав в основу позову, як тяжкі обставини не були доведені належними та допустимими доказами та не відповідають дійсності.

До тяжких обставин відповідно до частини першої статті 233 ЦК України може бути віднесено тяжку хворобу особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загрозу втратити житло чи загрозу банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. При цьому слід мати на увазі, що тяжка обставина має бути саме для тієї особи, яка вчинила правочин.

Так позивачем у позові зазначено, що ОСОБА_1 усвідомлюючи, що він не може потрапити на МСЕК, і розуміючи, що саме від АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» залежить його допуск до МСЕК та подальше визначення розміру відсотку втрати професійної працездатності, встановлення групи інвалідності і як наслідок отримання регресних виплат від держави, вимушений був погодиться на умови договору, визначені відповідачем 12 червня 2023 року.

Але це ствердження позивача не відповідає дійсності.

Форму направлення на МСЕК оформлює лікар-куратор медзакладу, де лікується чи проживає пацієнт. Направлення передають до МСЕК на підставі наявності ознак інвалідності, закінчення попереднього терміна інвалідності чи необхідності продовження лікарняного.

Направлення на МСЕК заповнюється у формі № 088/о. Форма № 088/о заповнюється лікарем закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально-експертну комісію.

Тобто для отримання направлення на МСЕК необхідно завершити повний курс лікування і у випадку наявності стійких порушень функцій організму, які призводять до порушення життєдіяльності буде надано направлення у формі № 088/о.

Як вбачається з копії висновку ЛКК (а.с.25), голова ЛКК направив позивача на МСЕК в порядку п.п.10, 17 Постанови Кабінету Міністрі України № 1317 від 03.12.2009 року.

Тобто, підприємство-відповідач по справі не мало жодного відношення ні до направлення позивача для проходження МСЕК, ні до встановлення відсотків втрати працездатності.

Крім того, позивачем не доведено, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Таким чином, матеріали цивільної справи не містять доказів для визнання договору від 12 червня 2023 року недійсним на підставі ст.233 ЦК України.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Як встановлено по справі, Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» з метою відшкодування позивачу моральної шкоди перерахувало останньому у строк до 16.06.2023 року 12 422, 37 грн.

Відповідно до п.5 Договору про добровільне відшкодування моральної шкоди (а.с.26), при виконанні АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» усіх своїх зобов`язань за цим договором, моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я, внаслідок виявлених захворювань фізичної особи колишнього працівника АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок роботи в шкідливих умовах на АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», вважати відшкодованою у повному обсязі.

Законодавство України не передбачає право на повторне відшкодування моральної шкоди

При таким обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

За апеляційний перегляд справи відповідачем був сплачений судовий збір у розмірі 1950 грн. (а.с.144).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, сплачений судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 травня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання недійсним договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, стягнення компенсації моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» () сплачений судовий збір у розмірі 1950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено 03.09.2024 року.

Судді: