Справа № 740/2155/24
Провадження № 2/740/823/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 56247 грн., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №242 «Стандартний», відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5600 грн. з орієнтовним строком повернення кредиту 18 днів з моменту його отримання. Згідно пункту 1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються наступним чином: а) процентна ставка за користування кредитними коштами установлена в розмірі 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, б) після закінчення орієнтовного строку повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4 а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4.6; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4 в).

01.12.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором про надання фінансових послуг №242 від 02.04.2021, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

Надалі, ТОВ «Вердикт Капітал», згідно з договором про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у тому числі за вищевказаним кредитним договором про надання фінансових послуг №242 від 02.04.2021, укладений з відповідачкою.

У зв`язку з тим, що в реєстрі боржників до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 та в розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», який був наданий при укладенні договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, була допущена технічна помилка - невірно зазначена сума заборгованості за кредитним договором в частині суми заборгованості за кредитом і замість 4928 грн. було зазначено 5600 грн., тому 24.06.2024 було укладено додаткову угоду № 3 до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01.

Відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору не виконала, внаслідок чого станом на дату подачі позову заборгованість по кредитному договору (згідно оновленого розрахунку) становить 90 311,58 грн., з яких 4928 грн. заборгованість за кредитом, 85 383,58 грн. - заборгованість за процентами.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 56 247 грн., з яких 4 928 грн - заборгованість за кредитом, 51 319 грн - заборгованість за процентами.

Ухвалою судді 24.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві представник відповідачки адвокат Луєнко Ю.В. позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідачка дійсно заповнювала на інтернет-сторінці, яка могла належати ТОВ «Служба миттєвого кредитування» заявку на одержання кредиту у сумі 4000 грн, проте не підписувала її жодним способом, в тому числі і електронним підписом. У заявці не йшлось про конкретну суму, строк та умови надання кредиту, розмір процентної ставки. Будь-якої відповіді на вказану заявку відповідачка не отримувала, як і грошових коштів за цією заявкою.

ОСОБА_1 не знайомилась із текстом договору про надання фінансових послуг №242 «Стандартний» від 02.04.2021 та не підписувала його. Додана до позовної заяви копія заяви-анкети, нібито підписана відповідачкою містить посилання на умови примірного (типового) кредитного договору та Правила надання грошових коштів у позику, розміщених на офіційному сайті кредитодавця, з чого вбачається, що кредитний договір мав фактично укладатись як публічний шляхом приєднання позичальника до його умов.

Вказує, що позивачем не додано доказів, що договір про надання фінансових послуг №242 від 02.04.2021 та заява-анкета підписані ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором, чи електронним цифровим підписом. Запис у договорi «Q4» не містить необхідних ознак та реквізитів для того, щоб бути доказом кваліфікованого електронного підпису. Крім того, договір та заява-анкета є різними документами, не пов`язаними між собою змістом, проте містять однаковий запис «Q4» (як електронний підпис), що суперечить Закону України «Про електронну комерцію» та суті одноразового ідентифікатора.

Крім того, зазначає, що позивачем не надано первинного фінансового документу на підтвердження одержання відповідачкою від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» суми кредиту.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 242.

За умовами вказаного договору ТОВ «Служба миттєвого реагування» зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 5600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Кредит надано на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком цього договору та є невід`ємною його частиною.

Орієнтовний строк повернення кредиту - 18 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 18 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Пунктом 1.4 договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. в).

Відповідно до пунктів 1.4.1 і 1.4.2 договору, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 18 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 18 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно п. 1.9 договору, граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік.

В анкеті-заяві на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору та невід`ємною його частиною, відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на офіційному сайті www.bistrozaim.ua, виявила бажання отримати кредит на особисті потереби у розмірі 5600 грн на особистий картковий рахунок НОМЕР_1 . Орієнтовний строк повернення кредиту у заяві теж визначено 18 днів з моменту отримання кредиту.

Також, у анкеті-заяві зазначено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 18 день з моменту отримання кредиту. Умови сплати розміру процентів за весь час фактичного користування кредитом визначено аналогічно п.1.4 договору про надання фінансових послуг № 242 від 02 квітня 2021 року (а.с. 8 зворот).

Умовами вказаного договору погоджено сторонами використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п.1.6).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченоу ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію).

Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

У матеріалах справи міститься інформація щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 у інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею із зазначенням часу та дати таких дій (а.с. 116-117).

Відомостей про визнання недійсним чи неукладеним договору № 242 від 02.04.2021 матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд відхиляє доводи представника відповідачки про недотримання процедури укладення електронного договору.

Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, який склав 5600 грн, шляхом переказу грошових коштів на картку номер НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а. с. 9), а також інформацією з АТ КБ «ПриватБанк» зі змісту якої слідує, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 02.04.2021 було зараховано кошти в сумі 5600 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60 168 947 грн, а ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між клієнтом і боржниками (п.2.1 Договору Факторингу). Відповідно до умов цього договору фактор набуває права на всі суми які він одержить на виконання вимоги від боржників (п.2.2 Договору Факторингу). За цим договором фактор одержує права замість клієнта, вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами права надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається (п. 2.3 Договору Факторингу).

Відповідно до реєстру боржників та витягів з реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до за кредитним договором: №242 від 02.04.2021 в загальному розмірі 44576 грн., з яких 4928,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 39648,00 грн. -заборгованість за процентами.

ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» згідно договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, з додатковою угодою № 3 від 24.06.2024 до Договору, право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором: №242 в загальному розмірі 90311,58 грн, з яких 4928,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту;85383,58 грн. заборгованість за процентами.

Згідно зі складеним ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» розрахунком заборгованості за договором №242 від 02.04.2021, загальна заборгованість за договором станом на 15.03.2024 складає 90 311 грн. 58 коп., з яких: 4928 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 85 383, 58 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за період з 02.04.2021 по 01.04.2022.

Таким чином, після закінчення орієнтовного 18-денного строку кредиту відповідачка не повернула суми (тіла) кредиту 4928,00 грн за договором №242 від 02.04.2021, тому відповідно до п.п. 1.4.2, 1.9 Договору відсотки за користування кредитними коштами були нараховані кредиторами за фактичний строк користування кредитом, в межах строк дії договору.

Водночас згідно вимог частини першої статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, з огляду на принципи обов`язковості договору, презумпцію правомірності правочину, змагальності та диспозитивності, враховуючи межі заявлених вимог, з відповідачки слід стягнути заборгованість за договором про надання фінансових послуг №242 від 02.04.2021 у розмірі 56247,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 4928,00 грн., заборгованість за відсотками 51319 грн., відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в особі директора Мостовенка О.І. 02.01.2023 укладено договір про надання правової допомоги №02/01/2023 з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №1558 від 07.02.2024, витягу з акту №2 про надання правової допомоги від 08 січня 2024 року згідно Договору №02/01/-2023 від 02 січня 2023 року, АО «Лігал Ассістанс» надало клієнтові ТОВ «Коллект Центр» послуги, пов`язані із наданням усної консультації з вивченням документів, підготовки пропозиції, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, на що витрачено 7 годин. Вартість послуг - 17 000 гривень.

Згідно з платіжної інструкції №413000008 від 09.02.2024, ТОВ «Коллект Центр» сплатило на користь АО «Лігал Ассістанс» в рахунок оплати правової допомоги по Договору №02/01/-2023 від 02.01.2023 суму в розмірі 52 000 гривень.

У відзиві представник відповідачки адвокат Луєнко Ю.В. просив зменшити заявлену позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на завищений та неспівмірний зі складністю справи їх розмір.

Ураховуючи заперечення представника відповідачки щодо розміру витрат на правничу допомогу, беручи до уваги, що за положеннями ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема зі складністю справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачки із заявлених до відшкодування 17 000 грн до 7000 грн.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 133,137, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, заборгованість за кредитним договором № 242 від 02.04.2021 у розмірі 56 247 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн., а всього стягнути з неї 66 275 (шістдесят шість тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Чернігівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь