справа № 489/4305/20
провадження №4-с/489/24/24
УХВАЛА

29 липня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

участю секретаря судового засідання Воробйова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Маніло Н.В. (далі головний державний виконавець) щодо опису та арешту на нерухоме майно

встановив:

У червні 2024 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в якій просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця з опису земельної ділянки за кадастровим номером :07:032:0005 та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів боржника) від 28.05.2024 ВП № 72371418.

На обґрунтування скарги вказано, що на виконанні в головного державного виконавця знаходиться виконавчий лист Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.05.2023 № 489/4305/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 13.05.2028 в розмірі 1384804,20 грн. та судові витрати (ВП № 72371418).

28.05.2024 головним державним виконавцем було складно постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої проведено опис земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності, кадастровий номер: :07:032:0005.

З вказаною постановою скаржник не погоджується, оскільки її складено за участю одного понятого, яких згідно Закону України «Про виконавче провадження» повинно бути не менше як дві особи. Залучений державним виконавцем понятий виконував роль юридичного радника стягувача. Також понятий не є незаінтересованою особою, оскільки його та стягувача місце проживання м.Кам`янське Дніпропетровської області. Крім того державним виконавцем не було перевірено майновий стан боржника, наявність в нього грошових коштів та рухомого майна.

09.07.2024 Інгульский ВДВС надав відзив на скаргу в якому просив в задоволенні скарги відмови через її безпідставність.

У відзиві вказано, що 26.07.2023 головним державним виконавцем Маніло Н.В. у виконавчому проваджені № 72371418 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Цього ж дня винесені постанови про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника.

10.10.2023, 16.02.2024, 12.03.2024 винесені постанови про арешт коштів боржника.

23.04.2024 винесена постанова про арешт майна боржника.

28.05.2024 винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника.

07.06.2024 винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

27.06.2024 винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Підчас проведенні виконавчих дій, а саме здійснення опису та арешту земельної ділянки залучалися боржник, стягувач та понятий ОСОБА_3 . Ніяких зауважень або заяв осіб, які були присутні підчас опису та арешту майна не надходило. Таким чином дії державного виконавця щодо опису та арешту земельної ділянки здійснювалися з метою повного фактичного виконання виконавчого документа та ніяким чином не порушують права боржника.

Ствердження скаржника про порушення державним виконавцем вимог закону, щодо не заінтересованості у вчиненні виконавчих дій понятого, та начебто виконання понятими ролі юридичного радника стягувача є особистою думкою скаржника. Скарга не містить жодного доказу, який би підтверджував, що залучений понятий має особисту зацікавленість у виконавчих діях та не може бути понятим при проведенні виконавчих дій.

Також скаржником пропущений процесуальний строк на оскарження постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 28.05.2024, про що свідчить дата підписання скарги 10.06.2024.

На підставі наведеного Інгульский ВДВС просить відмовити в задоволенні скарги.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Скаржник надав заяву від 29.07.2024 про розгляд скарги за його відсутності, яку просив задовольнити.

Стягувач та державний виконавець причини неявки в судове засіданні не повідомили.

Неявка учасників справи відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.12.2022 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 1078611,31 грн, що складається з: основної суми боргу 1045000,00 грн; суми з урахуванням індексів інфляції 12540,00 грн; трьох відсотків річних 21071,00 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 процентів за користування кредитом у розмірі 294088,75 грн. відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 8092,70 грн.

Рішення суду набрало законної сили 21.01.2023.

05.05.2023 Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист у цій справі.

Постановою головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маніло Н.В. від 26.07.2023 відкрито виконавче провадження № 72371418 з примусового виконання виконавчого листа № 489/4305/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 1 078611,31 грн та судові витрати.

Із наданих Інгульским ВДВС матеріалів виконавчого провадження вбачається, що крім постанови про відкриття виконавчого провадження, 26.07.2023 головним державним виконавцем у виконавчому проваджені № 72371418 були винесені постанови про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника.

10.10.2023, 16.02.2024, 12.03.2024 головний державний виконавець винесла постанови про арешт коштів боржника; 23.04.2024 постанову про арешт майна боржника; 30.04.2024 постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій; 15.05.2024 постанову про відкладення виконавчих дій; 28.05.2024 постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника; 07.06.2024 постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; 27.06.2024 постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Із скарги вбачається, що боржник ОСОБА_1 вважає неправомірними дії державного виконавця з винесення постанови про арешт та арешт майна (коштів) боржника від 28.05.2024 щодо опису земельної ділянки кадастровий номер :07:032:0005, яку просить скасувати.

Підставою неправомірності дій державного виконавця та скасування постанови від 28.05.2024 зазначає її складання за участю одного понятого, що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 27.05.2024 ОСОБА_1 надав до Інгульского ВДВС заяву в якій просив звернути в першу чергу стягнення на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . яка належить йому на праві власності, що підтвердив Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 23.06.2021, кадастровий номер земельної ділянки: :07:032:0005.

Таким чином, боржник самостійно визначив черговість звернення стягнення на його майно з метою виконання рішення шляхом першочергового звернення стягнення на земельну ділянку.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закон № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частин першої- третьої статті 22 Закону № 1404-VIII виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Таким чином, відповідно до вимог Закону № 1404-VIII при проведенні державним виконавцем опису, арешту, вилучення і передачі майна участь понятих є обов`язковою, яких повинно бути не менше ніж дві особи.

Як вбачається із оскаржуваної постанови вказаних вимог державний виконавець не дотримався та склав постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 28.05.2024 із залученням лише одного понятого.

Із досліджених судом матеріалів виконавчого провадження встановлено, що після звернення скаржника із скаргою до суду 27.06.2024 головний державний виконавець ОСОБА_4 , в присутності стягувача ОСОБА_2 та за участю двох понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 винесла нову постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої проведено опис та накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером: :07:032:0005, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , призначивши зберігачем земельної ділянки ОСОБА_2 .

Отже, в ході розгляду скарги судом державний виконавець усунула порушення положень статті 22 Закону № 1404-VIII.

Між тим, матеріали виконавчого провадження не містять доказів про скасування постанови від 28.05.2024 в досудовому порядку, відповідно до вимог статті 74 Закону № 1404-VIII.

Згідно статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що державним виконавцем самостійно усунуто порушення статті 22 Закону № 1404-VIII, шляхом винесення нової постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, але не вирішено питання скасовування оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги шляхом скасування постанови від 28.05.2024.

Щодо інших тверджень скаржника то з урахуванням встановлених обставин, суд не вбачає необхідності в наданні їм оцінки, оскільки вони не впливають на висновок суду

З приводу пропуску строку звернення скаржника до суду, на що вказано у відзиві на скаргу Інгульським ВДВС, то такий строк, враховуючи вимоги частини п`ятої статті 74 Закону № 1404-VIII, скаржником не пропущений.

Керуючись статями 447 - 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів боржника) від 28.05.2024,винесену головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Маніло Н.В. у виконавчому провадженні № 72371418 щодо опису та арешту земельної ділянки за кадастровим номером: :07:032:0005.

У іншій частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 29.07.2024.

Суддя І.В. Коваленко