Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8605/23 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І.Ю.
Категорія 36 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №274/8605/23 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир

на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Хуторної І.Ю. у м.Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Житомир (далі КЕВ м.Житомир) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4 649,62 грн, яка складається із: квартплати в сумі 764,89 грн та послуг із централізованого опалення (теплопостачання) в сумі 3 884,73 грн, за період із 01 грудня 2020 року по 15 березня 2022 року.

Позов обґрунтований тим, що 06 квітня 2018 року начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України видане розпорядження начальнику КЕВ м.Житомир №33/4/695 про проведення експерименту щодо запровадження механізму забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України штатно-посадовим службовим житлом на базі 142 навчально-тренувального центру Сил спеціальних Збройних Сил України в м.Бердичів (військова частина НОМЕР_1 ) та запропоновано використовувати житловий будинок АДРЕСА_1 , як штатно-посадове житло для заселення та проживання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 без ордерів на вселення. Розпорядженням начальника Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління було видано розпорядження начальнику КЕВ м.Житомир від 11 квітня 2018 року №303/21/1/1236 із аналогічними вимогами та доведено Примірний договір надання в користування військовослужбовцю ЗС України штатно-посадового житла. За наведених обставин, командиром військової частини НОМЕР_1 виданий наказ від 13 квітня 2018 року №276 «Про закріплення штатно-посадового службового житла у військовій частині НОМЕР_1 », яким закріплені відповідні квартири в будинку на території військової частини (будівля №3/416 військового містечка № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 ). Зазначена будівля перебуває на обліку КЕВ м.Житомир. Рішенням Бердичівської міської ради від 18 липня 2023 року №302 будинку АДРЕСА_1 , наданий статус житлового. На підставі договору від 27 квітня 2018 року №7 «Про надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України штатно-посадового житла» ОСОБА_1 проживав у квартирі АДРЕСА_2 . Крім того, між КЕВ м.Житомир та ОСОБА_1 на виконання умов п.3.3 вказаного вище договору укладений договір №2 «На відшкодування житлово-комунальних послуг користувачем штатно-посадового житла» та договір від 27 квітня 2018 року №1/57 «Відшкодування вартості теплової енергії». У порушення умов наведених вище договорів відповідач у добровільному порядку не здійснював погашення заборгованості за житлово- комунальні послуги, внаслідок чого за період із 01 грудня 2020 року по 15 березня 2022 року в останнього перед позивачем виник борг із квартплати та надані послуги з централізованого опалення (теплопостачання).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2024 року провадження у справі зупинено до моменту припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач КЕВ м.Житомир подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції на підтвердження факту перебування відповідача на службі в ЗСУ виходив лише з довідки від 16 січня 2024 року №154/746/3/1089, але довідки за таким номером не існує, бо довідка видана відповідачу за №154/746/3/1098. Також не надано наказів, які підтверджують повноваження особи, яка підписала довідку, та проходження відповідачем військової служби. Суд не встановив, чи переведена військова частина, де проходить службу відповідач, на воєнний стан та чи залучений ОСОБА_1 до виконання завдань у зоні бойових дій. Отже, на момент винесення ухвали про зупинення провадження у справі на підставі п.2 частини першої ст.251 ЦПК України матеріали справи не містили належних письмових доказів для зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України. Крім того, за відомою позивачу інформацією відповідач проходить службу в військовій частині НОМЕР_3 на посаді інженера відділу криптографічного захисту інформації управління охорони державної таємниці та захисту інформації в/ч НОМЕР_3 , яка перебуває в структурі ЗСУ на постійній основі. Факт прибуття відповідача 31 січня 2024 року на засідання суду першої інстанції свідчить про те, що у останнього не існує перешкод для участі у судовому засіданні та суд першої інстанції міг розглянути спір за одне судове засідання у призначений день, не зупиняючи провадження у справі. У судовому засіданні відповідач повідомив, що його родина з мотивів безпеки наразі проживає у м. Бердичеві, а усне клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, на думку скаржника, є зловживанням процесуальними правами, оскільки справа може розглядатися у спрощеному провадженні, відзиву на позов не подано та частковим погашенням боргу відповідач його визнав.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Копія апеляційної скарги направлена відповідачу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, що підтверджується супровідним листом від 29 лютого 2024 року (а.с.85). Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

За правилами пункту 2 частини першої ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У зв`язку з військовою агресією проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 в Україні із 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та продовжує діяти наразі.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно з ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Відповідно до частини першої ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами першою та другою ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положення частини першої ст.79 ЦПК України вказують на те, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Приписи ст.80 ЦПК України визначають, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою ст.12 та частиною першою ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до довідки від 16 січня 2024 року №154/746/3/1098, яка видана начальником адміністративного управління штабу військової частини НОМЕР_3 капітаном 1 рангу ОСОБА_2 , капітан 3 рангу ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 (а.с.61). Довідка видана за формою 5, підпис особи, яка видала довідку, скріплений оригінальним відтиском круглої печатки, на штемпелі означена військова частина НОМЕР_3 АДРЕСА_3 .

Допущена судом описка при зазначенні номеру довідки від 16 січня 2024 року не спростовує факт видачі довідки відповідачу ОСОБА_1 та знаходження її оригіналу в матеріалах справи на аркуші 61.

У свою чергу, матеріали справи не містять жодних доказів, які б спростовували дійсність довідки, що видана начальником адміністративного управління штабу військової частини НОМЕР_3 , та інформації, яка у ній викладена.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач належним чином довів обставину його перебування у лавах Збройних Сил України.

Разом із тим, позивач не спростував належними та допустимими доказами тих обставин, що військове формування, у якому наразі проходить службу відповідач, переведено на військовий стан та бере участь у виконанні бойових завдань.

Отже, позивач не довів належними, достовірними та достатніми доказами той факт, що ОСОБА_1 на час зупинення судом першої інстанції провадження у справі не перебував у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, з чим п.2 частини першої ст.251 ЦПК України пов`язує обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Сама по собі обставина одноразової явки відповідача до суду першої інстанції ще не спростовує наявність підстав, передбачених законом, для зупинення провадження у справі, а посилання в апеляційній скарзі на можливість розгляду спору в одному судовому засіданні ґрунтуються на потенційній можливості, а не на факті, що в основу судового рішення покладено бути не може. Надання відзиву на позов є правом, а не обов`язком сторони.

Решта доводів апеляційної скарги також зводиться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким надана судом першої інстанції правильна оцінка у відповідності до положень ст.89 ЦПК України.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її скасування наразі відсутні.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир залишити без задоволення.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: