Справа № 381/100/23
Провадження № 2/362/300/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2024 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 131 952 гривні 00 копійок.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.07.2021 року між ним і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит № ДК2-911 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 109 200 гривень 00 копійок строком на 18 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 15,0 %.

Також, позивач зазначив, що 13.07.2021 року між ним і відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № ДК2-911 ДП1 за умовами якого останній зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_2 усіх зобов`язань за вказаним вище кредитним договором.

Оскільки відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту, станом на 01.12.2022 року у них виникла заборгованість за кредитом, що порушує права позивача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів штрафні санкції у вигляді інфляційних втрат в сумі 33 010 гривень 00 копійок та компенсації згідно із ч. 2 ст. 625 ЦПК України в сумі 28 565 гривень 00 копійок за період часу з 13 липня 2021 року по 01 грудня 2022 року (а.с. 61 - 70).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи, що судове повідомлення про розгляд справи, разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, надіслане відповідачу ОСОБА_1 за відомою суду адресою реєстрації місця його проживання повернуто до суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що судове повідомлення вручено відповідачу належним чином (а.с. 59, 114, 115).

Враховуючи, що судове повідомлення про розгляд справи, разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, надіслане відповідачу ОСОБА_2 за відомою суду адресою реєстрації місця його проживання повернуто до суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що судове повідомлення вручено відповідачу належним чином (а.с. 86, 88, 91.

Оскільки обидва відповідачі, які належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку вручення судових повісток, передбаченому статтею 130 ЦПК України, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подали відзив на позов і не заперечили проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

13 липня 2021 року між КС «Істок» і відповідачем ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит № ДК2-911 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 109 200 гривень 00 копійок строком на 18 місяців до 12 січня 2023 року (а.с. 17 - 18).

Факт отримання відповідачем ОСОБА_2 кредитних коштів підтверджується видатковими касовими ордерами від 13, 14 і 15 липня 2023 року (а.с. 20, 20 на звороті, 21).

Згідно із п. 3.2. договору, процентна ставка за договором становить 15 % річних; тип процентної ставки фіксована.

Нормами пункту 4 договору визначено обов`язок позичальника щомісячно повертати кредит у відповідних розмірах.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити нараховані зобов`язання в повному обсязі, згідно умов цього договору.

Також, 13 липня 2021 року між КС «Істок» і відповідачем ОСОБА_1 укладено договір поруки № ДК2-911 ДП1 за умовами якого останній зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_2 усіх зобов`язань за договором про споживчий кредит № ДК2-911 від 13 липня 2021 року (а.с. 19 ).

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не виконують свої зобов`язання перед позивачем за договором про споживчий кредит № ДК2-911 від 13 липня 2021 року.

Про необхідність погашення заборгованості з підстав передбачених кредитним договором, позивач повідомляв позичальника і поручителя відповідними письмовими вимогами №№ 294 і 295 від 26.10.2021 року, які відповідачі не отримали з незалежних від позивача причин, про що свідчать відповідні поштові повідомлення (а.с. 24, 224 на звороті, 25, 25 на звороті).

Із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.12.2022 року відповідачі мають заборгованість за вказаним кредитом на загальну суму 131 952 гривні 00 копійок (а.с. 22, 23).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2).

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з інших правочинів.

Цивільним кодексом України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (стаття 553). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554).

Із змісту статті 541 Цивільного кодексу України вбачається, що солідарний обов`язок виникає у випадках встановленим договором або законом. Крім того, згідно статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, обидва відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем за сплату заборгованості по кредиту, відсотків за користування, сплату неустойки (пені) за порушення зобов`язання, інфляційних втрат.

Проте, відповідач ОСОБА_1 в порушення підписаного ним договору поруки при порушенні позичальником строків сплати чергових платежів не забезпечив виконання зобов`язань за кредитним договором та не погашав кредит та відсотки за користування ним, що в подальшому спричинило нарахування штрафних санкцій.

Як наслідок, обидва відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем за сплату заборгованості по кредиту, відсотків за користування та сплату штрафних нарахувань.

Оскільки, відповідачі не виконують свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені кредитним договором, внаслідок чого у них виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню стосовно стягнення заборгованості за кредитом в сумі 131 952 гривні 00 копійок (тіло кредиту і відсотки за договором).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів штрафних санкцій у вигляді інфляційних втрат в сумі 33 010 гривень 00 копійок та компенсації згідно із ч. 2 ст. 625 ЦПК України в сумі 28 565 гривень 00 копійок за період часу з 13 липня 2021 року по 01 грудня 2022 року, суд враховує наступне.

Зокрема, суд вважає є безпідставним і необґрунтованим розрахунок позивача інфляційних втрат за період часу після 24 лютого 2022 року, оскільки пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення; установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан, який неодноразово було продовжено та дії станом на дату постановлення цього судового рішення.

Вказану обставину, суд визнає загальновідомою, а тому за приписами частини третьої статті 82 ЦК України, така обставина не потребує доказування.

Тобто, є неправомірними і безпідставними здійснені позивачем за статтею 625 ЦК України нарахування інфляції за період часу з 24 лютого по 12 грудня 2022 року, оскільки нарахування за вказаний період прямо суперечать вимогам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги у цій частині є безпідставними і необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а тому, суд не стягує розраховані позивачем інфляційні нарахування за період часу з 24 лютого по 12 грудня 2022 року.

При цьому, вимоги позивача про стягнення компенсації згідно із ч. 2 ст. 625 ЦПК України в сумі 28 565 гривень 00 копійок - є правомірними та підлягають задоволенню, оскільки вказані санкції передбачені пунктом 4.7.3 кредитного договору та обраховані до 24 лютого 2022 року, що відповідає вимогам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

За таких обставин, оскільки відповідачі належним чином не виконують свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити відповідних платежів у строки передбачені кредитним і договором позики, внаслідок чого у них виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню в обсязі визначеному судом.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

За подачу даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 902 гривні 90 копійок, що підтверджується відповідною квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН3313525 від 27 грудня 2022 року (а.с. 109).

Тобто, на підставі статей 133, 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд враховує обставину часткового задоволення позовних вимог в обсязі 70,8 % та вважає, що судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору за вимогами майнового характеру слід визначити відповідно до відсотку задоволеної суми позову у розмірі 70,8 %, що становить 1 715 гривень 06 копійок.

Як наслідок, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати слід покласти на:

-позивача у розмірі 14,08 %, що становить 408 гривень 73 копійки;

-відповідачів у розмірі 85,92 %, що становить 2 494 гривні 17 копійок.

У зв`язку із цим, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на кожного з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 509, 526, 541, 554, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273 - 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Часткового задовольнити позов.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Істок» грошові кошти в сумі 166 277 (сто шістдесят шість тисяч двісті сімдесят сім) гривень 00 копійок.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Істок» по 1 247 (одній тисячі двісті сорок сім) гривень 08 копійок з кожного у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду - 29 липня 2024 року.