Справа № 296/1362/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"11" липня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну виплату аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 480760,00 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.02.2009 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 червня 2017 року у справі №296/761/17 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06.05.2016 у справі №296/2604/16-ц вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 18.03.2016 року і до досягнення сином повноліття. 17 вересня 2019 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у справі 296/2506/19 вирішено збільшити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01.06.2019 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши їх розмір на 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, з моменту набуття рішенням законної сили та до досягненням сином повноліття. 17 липня 2021 року позивач, уклавши шлюб із ОСОБА_5 , змінила прізвище на Прут. Позивач зазначає, що відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на виховання, лікування та утримання дитини, хоча є працездатним та зобов`язаний утримувати дитину. Відповідач не сплачував призначені йому аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментам за рішенням суду від 17.09.2019, яка станом на 01.01.2024 з урахуванням штрафу становить 79435,23 грн.

Нарахована пеня за прострочення сплати аліментів за рішенням суду від 17.09.2019 за період з жовтня 2019 по грудень 2023 становить 480760,00 грн.

Ухвалою від 29.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Представник позивача адвокат Чайковська Р.А. подала до суду заяву в якій просить цивільну справу розглядати без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с.52).

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 29.02.2023, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , які повернуті до суду із зазначенням причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 33,44,47,48,56).

У постанові Верховного Суду від 11.06.2021 у справі №2-6236/11 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 02.04.2024 та 20.06.2024 (а.с. 39,40,49,50).

Проте у призначені судові засідання 28.03.2024, 21.05.2024 та 11.07.2024 відповідач не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 червня 2017 року у справі №296/761/17 шлюб між сторонами розірвано (а.с.9).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06.05.2016 у справі №296/2604/16-ц вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 18.03.2016 року і до досягнення сином повноліття (а.с.14).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 вересня 2019 року у справі 296/2506/19 вирішено збільшити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01.06.2019 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши їх розмір на 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, з моменту набуття рішенням законної сили та до досягненням сином повноліття (а.с.15).

17 липня 2021 року позивач, уклавши шлюб із ОСОБА_5 , змінила прізвище на Прут, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.16).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи та витягом з реєстру територіальної громади (а.с.8,11).

Як вбачається з довідки-розрахунку старшого державного виконавця Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області від 15.01.2024 за №9052 по виконавчому листу № 296/2506/19 від 03.02.2020, виданому Корольовським районним судом м. Житомира, заборгованість по аліментах у ОСОБА_2 перед ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нарахована за період з жовтня 2020 по грудень 2023 становить 71680,63грн. Також на відповідача накладено штраф у розмірі 7754,60грн. (20% від суми заборгованості зі сплати аліментів). Таким чином загальна заборгованість станом на 01.01.2024 року становить 79435,23грн. (а.с.19-20).

Позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, згідно яких розмір неустойки за рішенням суду від 03.02.2020 року за період з жовтня 2020 року по грудень 2023 року складає 480760,00 грн.(а.с.21).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Згідно із статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Отже, тлумачення даних норм свідчить про те, що: розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Відповідач цю презумпцію не спростував.

З огляду на викладене, оцінивши докази та розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_2 неналежно виконує покладений на нього законодавством України обов`язок утримувати дитину до досягнення ним повноліття, оскільки не сплачує стягнуті з нього за рішенням суду аліменти, докази відсутності вини відповідача щодо несплати аліментів матеріали справи не містять, у зв`язку із чим наявні передбачені статтею 196 СК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.

Згідно з наданим ОСОБА_1 розрахунком розмір пені за період з жовтня 2019 року по грудень 2023 року (включно) становить 480760,00 грн.

Натомість, як вказувалося вище, сукупний розмір заборгованості з жовтня 2020 року по грудень 2023 року (включно) становить 71680,63грн. Також на відповідача накладено штраф у розмірі 7754,60грн. (20% від суми заборгованості зі сплати аліментів). Таким чином, згідно розрахунку державного виконавця загальна заборгованість станом на 01.01.2024 року становить 79435,23грн. (з урахуванням штрафу).

Суд вбачає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, визначено, що суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Накладення штрафу на боржника стягується окремо від аліментів, та не можуть бути враховані до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

При цьому, абз.2 ч.1 ст. 196 СК України визначено, що у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням того, що розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, а також виходячи з положень абз. 2 ч.1 ст. 196 СК України, одержувач аліментів має право на стягнення 63926,03грн. (71680,63грн. - 7754,60грн.).

За змістом ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211,20 грн. судового збору за подання позову про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 194, 196 СК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 141, 264, 265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 63926,03грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період із жовтня 2019 по грудень 2023 року (включно).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 16.07.2024.