ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33650/23

Провадження № 22-ц/4820/924/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року (суддя Карплюк О.І.).

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 664487834.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та

ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.

Відповідно до реєстру боржників № 128 від 06.04.2021 до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 664487834.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.

Згідно п. 4.1 договору факторингу № 20102022, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 38083,75 грн, з яких: 11250 грн - сума заборгованості по основному боргу; 26833,75 грн - сума заборгованості по відсоткам.

Вказувало, що за умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором, проте, незважаючи на це, ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, визначені кредитним договором.

З врахуванням наведеного, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за кредитним договором №664487834 в розмірі 38083,75 грн, з яких: 11250 грн сума заборгованості по основному боргу; 26833,75 грн сума заборгованості по відсоткам.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в сумі 11250 грн., заборгованість за відсотками 26833 грн. 75 коп., а всього 38083 грн. 75 коп. та судовий збір в сумі 2684 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що кредитним договором, який позивач долучив до матеріалів справи, не передбачено право кредитодавця залучати колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості. Крім того, звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення боржника про факт відступлення права вимоги та про передачу персональних даних споживача. До матеріалів справи позивач надав копії витягів з Реєстру боржників до договорів факторингу, проте витяг з реєстру боржників, на який посилається позивач як на належний доказ, не є таким, оскільки не містить реквізитів, які є обов`язковими, зокрема, відсутні підписи клієнта та печатка юридичної особи.

Вказує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав доказів переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 664487834, оскільки за умовами договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, які укладалися задовго до укладення цього договору. Жодних документів про набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до ОСОБА_1 до позовної заяви не надано, а тому вимоги про стягнення кредитної заборгованості є безпідставними.

Також вказує, що до матеріалів справи не додано доказів про отримання кредитних коштів, а наданий розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказує, що твердження апелянта щодо не набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за договором кредиту № 664487834 від 09.02.2021 є необґрунтованими та суперечать доказам, які містяться в матеріалах справи. Звертає увагу на той факт, що на момент укладення договору № 664487834 від 09.02.2021 вже діяла нова редакція договору факторинг №28/1118-01 від 31.12.2020, зі змісту якої слідує, що право грошової вимоги до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Таліон плюс».

Таким чином, логічним є те, що не будучи у ТОВ «Таліон плюс» права вимоги за кредитним договором № 664487834 від 09 лютого 2021 року не було б і предмету договору факторингу від 20.10.2022, при цьому, зазначений правочин підтверджує факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо відступлення права вимоги за кредитним договором.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з підставності та обґрунтованості позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 09 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №664487834.

Кредитний договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить п.4.4 та п.5 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1-1.4 кредитного договору кредит надано в сумі 11250 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,62% (дисконтна процентна ставка) від суми кредиту за кожний день користування ним строком на 20 днів від дати отримання кредиту.(а.с. 5-7).

Згідно Графіка розрахунків, що є додатком до договору кредиту №664487834 від 09 лютого 2021 року, сторони погодили, що орієнтовна загальна вартість кредиту за дисконтною процентною ставкою складає 14 895 грн., з яких: 11250грн - сума кредиту, 3645 грн - проценти за користування кредитом (зворот. а.с. 7).

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.2 договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року визначено, що сторони передбачили, що перелік кредитних договорів, право вимоги за якими відступається, наводиться у відповідних додатках до цього договору, а саме в Реєстрах прав вимог.

При цьому, у тому ж пункті договору сторони визначили, що під поняттям «кредитний договір» слід розуміти кредитний договір, укладений між Первісним кредитором, яким є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і боржником (фізичною особою з якою укладено кредитний договір, право грошової вимоги до якої уступається за цим договором), право грошової вимоги за яким отримав клієнт - ТОВ «Таліон плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року вбачається, що ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло права вимоги за кредитним договором №664487834 від 09 лютого 2021 року, у якому боржником є ОСОБА_1 . Розмір заборгованості ОСОБА_1 на момент передачі права вимоги становить 38083,75 грн, з яких: 11250 грн - сума заборгованості по основному боргу, 26833,75 - сума заборгованості по відсотками (а.с. 20).

На підтвердження факту набуття ТОВ «Таліон плюс» права вимоги за кредитним договором №66448783 від 09 лютого 2021 року, у якому боржником є ОСОБА_1 , позивач надав суду копію Додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 15-17) та витяг з Реєстру прав вимоги №128 від 06.04.2021 на виконання Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, підписаний одноособово директором ТОВ «Таліон плюс», у якому розмір заборгованості ОСОБА_1 на момент передачі права вимоги становить 24370 грн, з яких: 11250 грн - сума заборгованості по основному боргу, 13120 грн - сума заборгованості по відсотками (а.с. 11).

При цьому, самого договору факторингу №28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», позивач суду не надав.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України, визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України, презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 664487834 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 09.02.2021, натомість договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28 листопада 2018 року та додаткова угода від 31.12.2020, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

Виходячи з вищенаведеного слідує, що ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло було передане цим товариством на підставі договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року позивачу, а саме ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». І з цього приводу є підставними доводи апеляційної скарги.

З огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

При подачі апеляційної скарги скаржником ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 4026 грн, який підлягає стягненню на його користь з позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 4026 грн судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30 травня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай