РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника позивача адвоката Шевчука В.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 через свого представника адвоката Шевчука Віктора Миколайовича звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

В обґрунтування позову вказала, що ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» шляхом звернення до суду з позовом протиправно намагалося стягнути з неї неіснуючу заборгованість за спожитий природний газ в сумі 3 744,44 грн., чим завдало позивачу моральну шкоду.

Свої душевні страждання, яких вона зазнала, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з протиправною поведінкою відповідача щодо неї самої та у приниженні її честі та гідності у зв`язку з незаконними звинуваченнями в порушенні договірних зобов`язань по сплаті за послуги з газопостачання, їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у сумі 20 000,00 грн. З урахуванням наведеного просила суд , стягнути ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» на користь ОСОБА_2 20 000,00 грн. моральної шкоди.

01.02.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача подано відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначено, що у провадженні Радивилівського районного суду Рівненської області перебували на розгляді цивільні справи № 568/803/22 за позовом ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 4 111,43 грн. та № 568/343/23 за позовом ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 2 109,74 грн. Зазначає, що факт часткового задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у цивільній справі №568/803/22 та повне задоволення позовних вимог у цивільній справі № 568/343/23 є визначеною чинним Цивільно-процесуальним кодексом України процедурою, що не свідчить про зловживання правом на звернення до суду з боку ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ». Вказує, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення моральної шкоди, а саме: втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних їй постачальником природного газу та причинного зв`язку між існуванням заборгованості та моральними стражданнями ОСОБА_2

22.02.2024 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Шевчуком В.М. подано відповідь на відзив, в якій просить позовну вимогу позивачки про стягнення з ТОВ «Рівнегаз Збут» на її користь моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що протиправність полягає у намірі відповідача стягнути з позивачки, людини похилого віку, неіснуючого боргу за спожиті послуги, відчуття безпорадності щодо неможливості захистити свої права від неправомірних дій монополіста, який використовує наявні у нього ресурси, як фінансові так і юридичні, щоб за допомогою судової системи вплинути на простого громадянина. Виходячи із того, що моральна шкода завдана позивачу полягала у спричинені їй душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою стосовно неї, позиція відповідача щодо відсутності обґрунтування і доказів завдання ОСОБА_2 моральної шкоди є незрозумілою. Вказує, що в судовому порядку встановлено, що ТОВ «Рівнегаз Збут» намагалось протиправно стягнути з ОСОБА_2 неіснуючу заборгованість за спожитий природний газ в сумі 3 744,44 грн., чим завдало позивачу моральну шкоду.

Представник позивача адвокат Шевчук В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить в їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що в провадженні Радивилівського районного суду Рівненської області перебувала на розгляді цивільна справа № 568/803/22 за позовом ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 4 111,43 грн. Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 31.10.2022 року позовні вимоги ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за спожитий природний газ в сумі 2 707,37 грн. Постановою Рівненського апеляційного суду від 23.02.2023 року рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 31.10.2022 року скасовано, позовні вимоги ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за поставлений природний газ в сумі 366,99 грн.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 23.02.2023 року встановлено наступні обставини.

Постачання природного газу споживачу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалось ТОВ «Рівнегаз збут» на підставі укладеного з ОСОБА_2 . Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498 та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494.

ОСОБА_2 приєдналася до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, і як споживач послуг з постачання природного газу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується підписаною 02.02.2016 року заявою приєднання.

ТОВ «Рівнегаз збут» є постачальником природного газу зі спеціальними обов`язками відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою КМУ від 01.10.2015 року № 758 та відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ від 22.03.2017 року № 187 та надає послуги з постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Встановлено, що за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року за спожитий газ позивачем нараховано 5 608,98 грн., та сплачено відповідачем 5 241,99 грн. Отже, сума основного боргу відповідача перед позивачем за спірний період складає 366,99 грн. Таким чином, позивачем не було доведено наявність заборгованості за спожитий газ у сумі 3744,44 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_2 здійснювала оплату за спожитий природний газ з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року не в повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 366,99 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач безпідставно зараховував сплачені позивачем кошти за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року на погашення суми заборгованості, що утворилась до 01 грудня 2021 року, а не на оплату поточних платежів.

Будь-які докази про те, що сплачені позивачем платежі за спірний період, сплачені на погашення заборгованості, а не на оплату поточного споживання послуг в матеріалах справи відсутні.

Вимоги про стягнення заборгованості що утворилась до 01 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» не заявляло.

Також, судом встановлено, що Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2023 року у справі № 568/343/23 залишеного без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року, позов ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" 2 109,74 грн. заборгованості за поставлений природний газ, 57,03 грн. 3% річних, інфляційних нарахувань в розмірі 186,10 грн.

Як встановлено судом у справі № 568/343/23, постачання природного газу споживачу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється ТОВ «Рівнегаз збут» на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831, та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 (далі - Правила). Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Розрахунки за послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , проводилися у спосіб, встановлений п.п.1) п.4.4 розділу ІV Типового договору постачання, а саме на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ АТ «ОГС «Рівнегаз», оскільки споживачем даний спосіб розрахунку визначено в розділі 2 заяви-приєднання, підписаної 02.02.2016р. Визначені за умовами глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем та договору розподілу природного газу, об`єми та обсяги розподілу природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності в частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу, встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (абзац 5 п.5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем). Після отримання інформації від оператора ГРМ про обсяги розподіленого оператором ГРМ природного газу споживачу, ТОВ "Рівнегаз Збут» проводить лише нарахування за поставлений газ помноживши об`єм (обсяг) на ціну (вартість) газу за кожний розрахунковий місяць.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зважаючи на викладене, оскільки ТОВ «Рівнегаз збут» надавались послуги з газопостачання, а ОСОБА_2 оплату у повному обсязі не проводила, суд вважає підставною вимогу ТОВ «Рівнегаз збут» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за вказані послуги з газопостачання за період з 01.07.2020 року по 30.11.2021року в сумі 2 109,74 грн.

Судовими рішеннями, які набрали законної сили у цивільних справах № 568/803/22 та № 568/343/23 стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за спожитий природний газ в сукупності за період з 01.07.2020 року по 30.04.2022 року. Постанова Рівненського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року у справі № 568/803/22 не містить висновок про протиправність дій відповідача по стягненню з ОСОБА_2 неіснуючої заборгованості.

Статтею 4 ЦПК України гарантоване право кожного на звернення до суду за захистом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).

Суд вважає, що часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у справі № 568/803/22 та задоволення позовних вимог у справі № 568/343/23 є визначеною чинним Цивільно-процесуальним кодексом України процедурою, що не свідчить про зловживання правом на звернення до суду з боку ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ».

Реалізація ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» свого права на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 не можна вважати протиправним діянням.

Щодо вимоги про стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 23 ЦК України передбачає відшкодування особі моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищеним чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Натомість, позивачем не надано жодних доказів які б підтверджували заподіяння моральної шкоди та доказів порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я внаслідок реалізації ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» свого права звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості, в представленій для дослідження судом оригіналу медичної картки ОСОБА_2 був відсутній оригінал листка з записами датованими 01.03.2023 року та від 08.02.2023 року, копію якого було долучено позивачем до позовної заяви (а.с. 10).

Відповідно до абзацу другого пункту 5 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, позивачем не було надано належних та допустимих доказів спричинення моральної шкоди, а саме: втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних їй постачальником природного газу ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» та причинного зв`язку між існуванням заборгованості за спожитий природний газ та моральними стражданнями ОСОБА_2 .

За відсутності факту наявності протиправного діяння з боку відповідача, як обов`язкової складової притягнення до цивільно-правової відповідальності, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись положеннями ст.ст. 23, 509, 525, 526 ЦК України, та ст.ст. 7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27 травня 2024 року.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук