справа № 208/8776/23
№ провадження 2/208/403/24
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд місто Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю: секретаря судового засідання Паталахи І.О.,

розглянув в порядку загального позовного провадження у місті Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) «про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини», -

встановив:

1. Позиція позивача.

28 вересня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) «про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини».

Згідно до змісту позовних вимог позивач просить:

-визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_1 до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 її рідної сестри, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3 ). Необізнана, де знаходиться копія свідоцтва про смерть сестри.

Позивач звернулась до органу реєстрації актів цивільного стану Південного мірегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо повторної видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , одна їй було відмовлено з причини нестачі документів для підтвердження родинних стосунків.

Після смерті ссетри відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку ( пай ) площею 4.000 кв.м., розташованої Хутірська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, яка перейшла їй на підставі заповіту їх рідного батька ОСОБА_4 . Інша частина земельної ділянки (пай ) перейшла позивачу на підставі заповіту.

У встановлений для прийняття спадщии шестимісячний строк до нотаріуса не звернулась через поважні причини, а саме встановлення карантину на території України, а також введення воєнного стану від 24 лютого 2022 року.

2. Позиція відповідача та третьої особи.

Представник Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області просить проводити розгляд справи за відсутності їх представника.

Третя особа, Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про дату судового засідання були повідомлені належним чином, пояснень до суд не надали.

3. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи.

28 вересня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) «про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини» (а.с.1-5).

28 вересня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/8776/23, передано судді Івченко Т.П. (а.с. 20).

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання про витребування доказів (а.с. 6-7).

29 вересня 2023 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області провадження по цивільній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.22).

Ухвалою судді Завоського районного суду міста Дінпродзержинська Дніропетровської області від 29 вересня 2023 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів (а.с. 25-26).

13 жовтня 2023 року на виконання ухвали судді Завоського районного суду міста Дінпродзержинська Дніропетровської області від 29 вересня 2023 від Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшла відповідь (а.с. 32).

19 жовтня 2023 року від Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшло клопотання, у якому просять розгляд справи проводити за відсутності їх представника (а.с. 33).

31 жовтня 2023 року на виконання ухвали судді Завоського районного суду міста Дінпродзержинська Дніропетровської області від 29 вересня 2023 від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надішал копія актового запису про смерть (а.с. 41-42).

29 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 подала до суду клопотання про витребування доказів (а.с. 47).

Ухвалою судді Завоського районного суду міста Дінпродзержинська Дніропетровської області від 29 листопада 2023 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів (а.с. 50-51).

На виконання ухвали судді Завоського районного суду міста Дінпродзержинська Дніропетровської області від 29 листопада 2023 року від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов запис акта про укладання шлюбу (а.с. 57-58).

05 березня 2024 року до суду від представника Першої кам`янської державної нотаріальної контори - Трощій Н. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 73).

06 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 подала до суду клопотання, у якому просить закрити підготовче судове засідання та перейти до судового розгляду (а.с. 74).

30 квітня 2024 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи витяг (а.с. 80).

16 травня 2024 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій просить закрити підготовче судове засідання та перейти до судового розгляду (а.с. 83).

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 84-85).

06 червня 2024 року до суду від представника Першої кам`янської державної нотаріальної контори - Трощій Н. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 89).

15 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить розгляд спраив проводити за її відсутності, винести рішення (а.с. 92).

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін.

4. Фактичні обставини встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом ро народження, виданим виконкомом Паньківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 20, батьками якої зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 8).

15 травня 1979 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладаня шлюбу, виданим Чаплинською сільськрадою Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 17, після чого дружина змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районноо управління юстиції, актовий запис № 17 (а.с. 16).

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02 листопада 2004 року державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Мітлицькою Л.Г., ОСОБА_2 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 на майно, що складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, серія ДП 0272867, в землях КСП «Чаплинський», с. Хутірське, Петриківського р-ну, Дніпропетровської обл.., розміром 4,20 умовних кадастрових гектарів, вартістю 19468 грн., виданого 27.12.1999 року Петриківською райдержадміністрацією Дніпропетровської обл., зареєстрованого 27.12.1999 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 0867, зареєстровано в реєстрі за № 3447 (а.с. 13).

09 серпня 2006 року ОСОБА_2 було видано державний акт на парво власності на земельну ділянку серії ЯБ № 870256, яким підтверджено її право власності на земельну ділянку площею 4.000 га, яка розташована у Хутірській сільській раді Петриківського району Дніпропетровської області (а.с. 14).

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02 листопада 2004 року державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Мітлицькою Л.Г., ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 на майно, що складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, серія ДП 0272867, в землях КСП «Чаплинський», с. Хутірське, Петриківського р-ну, Дніпропетровської обл.., розміром 4,20 умовних кадастрових гектарів, вартістю 19468 грн., виданого 25.04.1997 року Петриківською райдержадміністрацією Дніпропетровської обл., зареєстрованого 25.04.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 0258, зареєстровано в реєстрі за № 3445 (а.с. 17).

09 серпня 2006 року ОСОБА_1 було видано державний акт на парво власності на земельну ділянку серії ЯБ № 870257, яким підтверджено її право власності на земельну ділянку площею 4.000 га, яка розташована у Хутірській сільській раді Петриківського району Дніпропетровської області (а.с. 18).

Згідно до актового запису про смерть № 1477 від 05 жовтня 2021 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кам`янське Дніпропетровської області (а.с. 42).

Згідно до запису акта про укладання шлюбу № 203 від 09 березня 1972 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 09 березня 1972 року уклали шлюбу (а.с. 58).

Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якої зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 81-82).

5. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, відповідно до ст. 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи зі змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Позивач пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріуса.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач вчасно не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 через низку як об?єктивних, так і суб?єктивних причин.

Позивач вважає, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, відповідно пропущений строк підлягає поновленню.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився й Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц.

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проте, указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан, який триває станом на дату ухвалення судом даного рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» у п. 3 було встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється.

Судом встановлено, що в установлений законом шестимісячний строк позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся.

Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

У пункті 24 (абз.6) постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Отже, оцінюючи наведені позивачем причини пропуску строку звернення за оформленням спадкових прав, суд вважає їх поважними, оскільки встановлено, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин.

За таких обставин суд вважає, що позивач дійсно мав поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій, направлених на вчасне подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Отже, на переконання суду, наведена позивачем причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач був необізнаний про існування заповіту, що призвело до неможливості своєчасно подати ним заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений статтею 1270 Цивільного кодексу України.

Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

6. Судові витрати.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, що підтверджується платежем № 71565669 від 27 вересня 2023 року.

Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) «про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини» - задовольнити у повному обсязі.

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її рідної сестри ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

відповідач Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, юридична адреса реєстрації: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, вулиця Медична, будинок № 3;

третя особа Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), юридична адреса реєстрації: місто Дніпро, вулиця Січеславська Набережна, будинок № 10.

Суддя Івченко Т. П.