печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань - Ємець Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача - адвоката Лисого Миколи Івановича про відмова від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

26.04.2024 року до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Лисого Миколи Івановича про відмова від позову та про закриття провадження у справі.

У судове засідання сторони не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про нього. Представник позивача подав до суду заяву про проведення розгляду без фіксації технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Позивачем у заяві, яка надійшла 26.04.2024 року, зазначено, що останній відмовляється від позову, так як позивач вирішив скористатися своїм процесуальним правом, передбаченим ч. 1 та ч. 2 ст. 206 ЦПК України та відмовитися від позову у справі № 757/16000/22-ц.

Відповідно до частини першої ст. 12 частини першої ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною першою ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, гарантується кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), п. 36, Series A № 18).

Так само, як заявник має право на суд, він має право і відмовитися від наміру надалі підтримувати свою заяву, що відповідає пункту першому частини першої ст. 37 Конвенції, оскільки Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України, до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Частиною 5 ст. 206 ЦПК України передбачено, що суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відмова від позову не суперечить інтересам позивача, наслідки закриття провадження у справі позивачу зрозумілі, підстав для неприйняття відмови від позову не встановлено, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття відмови та у відповідності до п.4 ст. 255 ЦПК України закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За вказаних підстав, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 6202,50 грн.

Окрім зазначеного, враховуючи, що суд закриває провадження у справі, вважаю за необхідне в даному випадку вирішити клопотання представника позивача про скасування заходів забезпечення позову.

Так, судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2022 р., яку частково змінено постановою Київського апеляційного суду від 21.12.2022 р., заяву про забезпечення позову задоволено частково:

- накладено арешт на рухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме: автомобіль Volkswagen Touareg, 2020 року випуску, № куз. НОМЕР_1 ;

- накладено арешт на грошові кошти, що належать відповідачам: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), що містяться на відкритих рахунках у банківських та інших фінансових установах, а також, на кошти на рахунках у банківських та інших фінансових установах, що будуть відкриті після винесення ухвали суду про арешт коштів відповідачів в межах суми позову, що в загальному для обох відповідачів складає 1 848 140 (один мільйон вісімсот сорок вісім тисяч сто сорок) гривень 27 копійок

Так, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 10 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду

Відповідно до п. 10 постанови Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 2 від 12.06.2009 р., заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Зважаючи на вказані норми, суд при закритті провадження у справі вправі скасовувати вжиті заходи забезпечення позову, у разі коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та відповідних приписів цивільного процесуального законодавства, суд вважає, що потреба в забезпеченні позову відпала та змінились обставини, що зумовили його застосування, а тому слід скасувати заходи забезпечення позову застосовані на ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2022 р., яку частково змінено постановою Київського апеляційного суду від 21.12.2022 р.

Керуючись ст. ст. 1-20, 43, 49, 142, 158, 206, 255, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача - адвоката Лисого Миколи Івановича про закриття провадження - задовольнити.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Печерськош районного суду м. Києва від 05.07.2022 р., зміненою частково постановою Київського апеляційного суду від 21.12.2022 р., у справі № 757/16000/22-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики:

-у вигляді накладення арешту на рухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме: автомобіль Volkswagen Touareg, 2020 року випуску, № куз. НОМЕР_1 ;

-у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачам: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), що містяться на відкритих рахунках у банківських та інших фінансових установах, а також, на кошти на рахунках у банківських та інших фінансових установах, що будуть відкриті після винесення ухвали суду про арешт коштів відповідачів в межах суми позову, що в загальному для обох відповідачів складає 1 848 140 (один мільйон вісімсот сорок вісім тисяч сто сорок) гривень 27 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 6202,50 грн.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА