Провадження № 2-о/947/246/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за участі заінтересованої особи Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) () про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

До суду, в порядку окремого провадження, надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона просить встановити факт, що має для неї юридичне значення, а саме факт того, що12.05.1989 року був укладений шлюб між нею та ОСОБА_2 , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що було складено актовий запис №869 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 02.04.24 року відкрито провадження у справі.

Заявник ОСОБА_1 до судового засідання надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, в якій вимоги щодо встановлення факту, що має для неї юридичне значення підтримала та просить суд заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких розумні строки розгляду справи судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові; місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Також частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на наступних підставах.

У ході судового розгляду встановлено, що 12.05.1989 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис № 869 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , де зазначено, що після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові (мовою оригінала) « ОСОБА_3 », дружині - « ОСОБА_3 ».

26.06.1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області заявнику був виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , де прізвище при перекладі з російської мови « ОСОБА_3 » зазначено українською мовою « ОСОБА_4 ».

18.04.2000 року ДПІ у Київському районі м. Одеси ОСОБА_1 була видана довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, де прізвище зазначено - « ОСОБА_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 помер, про що Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис № 875 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 , де прізвище зазначено - « ОСОБА_3 ».

ОСОБА_1 , маючи намір зареєструвати шлюб, звернулась до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі, подавщи відповідну заяву та свідоцтво про смерть свого чоловіка - ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 .

Проте, у зв`язку з наявністю розбіжностей у документах, а саме: у паспорті заявника серії НОМЕР_4 прізвище зазначено - « ОСОБА_4 », а у свідоцтві про смерть чоловіка заявника серії НОМЕР_5 прізвище зазначено - « ОСОБА_3 », заявнику повідомили, що вона не може зареєструвати новий шлюб, оскільки перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 .

21.03.2024 року Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі видав ОСОБА_1 відмову у видачі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян свідоцтва про смерть її чоловіка ОСОБА_2 у зв`язку з наявністю розбіжностей у написанні прізвища фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок смерті: одного з подружжя або оголошення його померлим.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», повторний шлюб реєструється органом державної реєстрації актів цивільного стану за умови пред`явлення особами, які раніше перебували в шлюбі, документів, що підтверджують припинення попереднього шлюбу.

У зв`язку з розбіжностями у правовстановлюючих документах, а саме: у паспорті заявника серії НОМЕР_4 прізвище зазначено - « ОСОБА_4 », а у свідоцтві про смерть чоловіка заявника серії НОМЕР_5 прізвище зазначено - « ОСОБА_3 », шлюб заявника не вважається припиненим та відповідно, порушене її право на реєстрацію повторного шлюбу, що стало підставою для звернення до суду з дійсною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства, а відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрацію шлюбу.

Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в пункті 1 своєї постанови №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами), вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

-згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

-чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

-заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

-встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано на те, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Із заявами про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутися подружжя або кожен із них. Якщо заяву подано лише одним з подружжя другий з них притягається до участі у справі як заінтересована особа.

Метою встановлення заявленого факту є визначення правового статусу громадянина у сфері шлюбно-сімейних правовідносин та бажанням укласти шлюб.

Досліджені під час розгляду справи письмові докази дають підстави встановити факт державної реєстрації шлюбу державної реєстрації шлюбу 12 травня 1989 року у Палаці урочистих подій м.Одеси (актовий запис про шлюб №869) між громадянами України: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеса) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Одеса), про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 264-268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за участі заінтересованої особи Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) () про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт державної реєстрації шлюбу 12 травня 1989 року у Палаці урочистих подій м.Одеси (актовий запис про шлюб №869) між громадянами України: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеса) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Одеса), про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 20.05.24.

Суддя Луняченко В. О.