Справа № 945/2393/21 Головуюча у 1-й інстанції Шаронова Н. О.
Провадження № 22ц/812/1176/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 вересня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Крамаренко Т. В.,

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп»

(далі -ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп»),

на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області, постановлену 29 квітня 2024 року о 08 год 50 хв. під головуванням судді Шаронової Н. О. у приміщенні суду у місті Миколаєві зі складанням її повного тексту, по справі

за заявою

ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп»,

про поворот рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області

від 28 червня 2023 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» ,

третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу

Київської області Кобельницький Сергій Іванович

(далі - приватний нотаріус),

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року, яке змінене за постановою Миколаївського апеляційного суду від 9 жовтня 2023 року в частині розміру стягнутих витрат на правничу допомогу, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та ухвалено про визнання виконавчого напису №2616, що вчинений приватним нотаріусом Кобельницьким С. І. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», - таким, що не підлягає виконанню. З ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 стягнуто витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн.

3 листопада 2023 року ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» подало до суду заяву про поворот виконання судового рішення, яке було змінено на підставі постанови апеляційного суду в частині стягнення витрат шляхом зменшення їх розміру з 9 080 грн до 4 000 грн, але на час його апеляційного перегляду, було в цій частині примусово виконано.

Враховуючи наведене товариство просило про поворот судового рішення в частині безпідставно отриманих позивачем правових витрат шляхом стягнення на його користь з ОСОБА_1 5 080 грн, як надлишково сплачених сум.

Ухвалою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 6 листопада 2024 року заяву прийнято до розгляду та її призначено до судового засідання з викликом учасників справи.

26 квітня 2024 року ОСОБА_1 , який діє через свого представника адвоката Заливчого Я. В., подано клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку з його перебуванням на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . До клопотання надано довідку про несення ним військової служби без витягу з відповідного наказу.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2024 року провадження у справі зупинено до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Постановляючи ухвалу, місцевий суд виходив з того, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Не погодившись з постановленою судом ухвалою, ТОВ ФК «Дніпрофінанс груп» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом під час постановлення оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, неповну оцінку обставин, що мають значення для справи, просило її скасувати та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги зазначило, що судом не враховано те, що процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю військового стану, а з фактом перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан, або залучені до проведення антитерористичної операції. Між тим, доказів переведення підрозділу, в якому перебуває на службі ОСОБА_1 , на воєнний стан та приймає участь у виконанні бойових завдань останнім не надано.

Крім того товариство посилалося на відповідну судову практику та просило стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючи через свого представника, вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з того, що за імперативною нормою статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі ЗСУ або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення АТО. Тому з огляду на запровадження на всій території України воєнного стану вважав наявними підстави для зупинення провадження у справі.

Заперечував щодо стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу виходячи з того, що вирішення заяви про поворот виконання рішення у справі не пов`язане з вирішенням справи по суті, та у відповідності до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, оскільки рішення у справі ухвалено не на корить відповідача, витрати на правничу допомогу стягненню не підлягають. Також вказував, що положеннями статті 444 ЦПК України стягнення витрат на правничу допомогу під час розгляду заяви про поворот виконання рішення суду не передбачено.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 19 липня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Зупинення провадження у справі є тимчасовим припиненням судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини 1 статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В той же час позивачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частиною 1 статті 253 ЦПК України, до якого додана лише довідка про проходження ним військової служби, що видана станом на 16 березня 2023 року (т. 2 а.с.26зв) та порядок її проходження не завадив розгляду справи по суті за поданим ним позовом. Інших доказів щодо проходження позивачем служби у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, на час подачі клопотання представником позивача не надано, та такі обставини судом першої інстанції не перепровірені.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Тому, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що матрос ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , але при тому не перепровірив чи відповідають такі обставини часу подачі клопотання та чи є позивач досі залученим до служби у Збройних Силах України або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

На підставі наведеного, та з урахуванням того, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, так як підстави зупинення цього провадження у справі на час розгляду клопотання є недоведеними.

За такого у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 379 ЦПК України, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в тому ж складі.

Щодо подачі ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» одночасно з апеляційною скаргою заяви про стягнення з ОСОБА_1 на його користь понесених товариством витрат на правничу допомогу, пов`язаних з подачею ним апеляційної скарги на ухвалу суду про зупинення провадження, то вона вирішенню не підлягає , оскільки апеляційним судом судове рішення скасовано з передачею справи для продовження розгляду, тобто в порядку апеляційного перегляду судом остаточне рішення не ухвалено.

Це відповідає, як висновкам, що викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.05.2020 при розгляді справи №530/1731/16-ц, де ним виснувано, що у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Так і відповідає позиціям Великої Палати Верховного Суду (постанови від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц та від 04.12.2019 у справі №917/1739/17).

Така ж позиція підлягає застосуванню і до сплаченого апелянтом судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду про зупинення провадження, яка скасована апеляційною інстанцією з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2024 року про зупинення провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду у той же суд, у тому же складі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Т. В. Крамаренко