Провадження № 4-с/761/68/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі судді Матвєєвої Ю.О.. при секретарі судових засідань Каніковському Б.А., представника заявника ОСОБА_1 , державного виконавця Хорошої Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія АСАП», заінтересовані особи ОСОБА_2 , Міністерство юстиції України на дії Головного державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хорошої Натели Важанівни, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023р. скаржник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в якій просив суд:

- визнати дії Головного державного виконавця Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Хорошої Н.В. під час здійснення розподілу коштів стягнутих в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 такими, що вчинені з порушенням норм ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження», ч. 15 розд. VII Інструкції з організації примусового виконання рішень;

- визнати дії в.о. начальника Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Письока Ю.В. щодо неналежного розгляду звернення, а саме скарги на дії/бездіяльність Головного державного виконавця Хорошої Н.В. такими, що вчинені з порушенням норм ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) усунути порушення у строк встановлений законом, шляхом перерозподілу коштів, стягнутих з ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, які неправомірно зараховані на сплату виконавчого збору відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження», та направити кошти на задоволення вимог ТОВ «Фінансова компанія «АСАП».

Скарга обґрунтована тим, що у провадженні Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ)перебувало виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-10889 від 05.09.2011 рокупро стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором.27.04.2023 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва замінено стягувача у вказаному виконавчому провадженні з ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «АСАП». Надалі скаржнику стало відомо, що протягом перебування на виконанні вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем регулярно проводилось стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_2 , однак всупереч вимогам ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнені кошти не перераховувались стягувачу, а направлялись в повному об`ємі на сплату виконавчого збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року вказану скаргу призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Державник виконавець заперечувала, щодо задоволення скарги, вважала, що її дії узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду скарги.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до ст. 74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Як встановлено судом, постановою Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ)було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-10889 від 05.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором.

27.04.2023 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва здійснено заміну стягувача у вказаному виконавчому провадженні з ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «АСАП».

20.06.2023 року постановою Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) замінено стягувача у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «АСАП».

07.07.2023 року постановою Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) на підставі заяви ТОВ «ФК «АСАП» повернуто виконавчий документ стягувачу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про виконавче провадження» одночасно з виконавчим документом стягувач подає заяву, в якій зазначаються реквізити рахунку в банку, іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Відповідно до частини 12 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов`язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача).

Матеріалами справи підтверджується, що 29.10.2020 року державний виконавець звернулася до Національного банку України з запитом про надання реквізитів рахунків ПАТ КБ «Надра» для перерахування коштів, стягнутих з боржника.

Втім відповіддю на вказаний запит від 29.10.2020 року Національний банк України повідомив виконавця, що над ПАТ КБ «Надра» завершено процедуру ліквідації, а його банківський рахунок закрито 18.09.2020 року.

За таких обставин, у період часу до 20.06.2023 року (момент заміни первісного стягувача правонаступником) державний виконавець був позбавлений можливості здійснювати перерахунок коштів стягувачу, оскільки у нього були відсутні відомості про шляхи їх отримання останнім.

Суд вважає за необхідне зауважити, що матеріали справи не містять жодної інформації про те, що ПАТ КБ «Надра» до заміни його правонаступником (до 28.06.2023 року) повідомляв державного виконавця про власні реквізити банківських рахунків та звертався до останнього з вимогою про перерахунок йому коштів, стягнутих з в межах цього кримінального провадження.

Водночас, як тільки виконавцю стали відомі реквізити рахунків правонаступника стягувача, відповідно до розпорядження НОМЕР_1 від28.06.2023 року Бориспільським ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) грошові кошти у сумі 4027,49 грн, що надійшли на виконання виконавчого документа №2-10889, останній перерахував на користь нового стягувача ТОВ «ФК «АСАП» грошові кошти у сумі 3610,89 грн та у рахунок виконавчого збору 401,21 грн. (том 1, а.с. 204).

Вказані дії виконавця, всупереч доводам скаржника, повністю узгоджуються з вимогами ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, суд звертає увагу скаржника, що в силу ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», він не позбавлений права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання для повного задоволення його вимог за виконавчим документом.

Що стосується вимоги про визнання незаконними дій в.о. начальника Бориспільського ВДВС Письока Ю.В. щодо неналежного розгляду скарги на дії/бездіяльність державного виконавця Хорошої Н.В., то суд вважає за необхідне зазначити таке.

За умовами ст. 451 ЦПК України та у відповідності до загальних положень Закону України «Про виконавче провадження» прийняття відповідних рішень та винесення процесуальних документів державним виконавцем є виключно його дискреційними повноваженнями, у проведення яких суд втручатись не вправі.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради від 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у справах «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» від 09 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» від 17 грудня 2004 року, завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, а тому суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

На думку суду, повноваження надавати ту або іншу відповідь на звернення (скаргу) учасника виконавчого провадження за своєю правовою природою є дискреційними та відносяться до виключної компетенції керівництва органів виконавчої служби, а тому, суд не вправі покладати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані їм державою повноваження.

З урахуванням вказаних обставин справи та наведених правових норм, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. 8 Конституції України; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія АСАП», заінтересовані особи ОСОБА_2 , Міністерство юстиції України на дії Головного державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хорошої Натели Важанівни - відмовити в повному обсязі.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено 31.05.2024 року.

Суддя Ю.О. Матвєєва

27 травня 2024 року