КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/824/9918/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

06 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Голуб С.А., суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31 липня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза надані послуги,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2023 рокуу складі судді Шевченко Т.М. позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «УК «Венеція» заборгованість за надані послуги з утримання підземної автостоянки за період з травня 2020 року по квітень 2023 року у загальному розмірі 13 346,06 грн, а також судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалюючи зазначене заочне рішення, суд першої інстанції вважав за можливе розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також ухвалив про заочний розгляд справи. В резолютивній частині цього рішення суд роз`яснив, що заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року у складі судді Кордюкової Ж.І. в прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 31 липня 2023 року у справі № 752/10038/23 відмовлено.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції зробив свій висновок, що ця справа була розглянута не в порядку заочного розгляду справи, встановленого статтями 280-283 ЦПК України, а в порядку спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику сторін. Тому ухвалене у справі рішення не є заочним та підлягає оскарженню в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги, у зв`язку з цим відсутні підстави для перегляду цього рішення, як заочного.

26 березня 2024 року відповідачка звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2023 року.

Однак апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Втім, право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Тобто, реалізація права особи на судовий захист здійснюється в порядку, встановленому процесуальним законом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення встановлені у статті 285 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Таким чином, ЦПК України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (стаття 284 ЦПК України), а також загальний порядок апеляційне оскарження (частина четверта статті 287 ЦПК України).

При цьому апеляційне оскарження заочного рішення можливе відповідачем лише після його перегляду судом першої інстанції у встановленому законом порядку та залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Указане відповідає роз`ясненням, які містяться у абзаці 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, де зазначено, що оскарження заочного рішення в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2023 рокуне переглядалось судом першої інстанції за письмовою заявою ОСОБА_1 в порядку вимог статей 285 - 287 ЦПК України.

06 березня 2024 року суд постановив ухвалу про відмову у прийнятті заяви відповідачки про перегляд заочного рішення, зробивши висновки, які не узгоджуються зі змістом самого рішення суду першої інстанції, яке ОСОБА_1 просила переглянути та яке було ухвалене в заочному порядку, про що суд постановив відповідну ухвалу, про яку зазначив в цьому рішенні (стаття 281 ЦПК України).

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

У пунктах 60, 63 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

Колегія суддів відзначає, що процесуальним наслідком відмови у прийнятті заяви про перегляд заочного рішення є повернення такої заяви, яка, у свою чергу, може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до вимог статті 353 ЦПК України, тому на ухвалу суду про відмову у прийняті заяви про перегляд заочного рішення може бути подана апеляційна скарга окремо від рішення суду (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21)).

Отже, оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у прийнятті заяви про перегляд заочного рішення, то звертаючись з апеляційною скаргою на зазначене заочне рішення суду, відповідачка не дотрималася процедури перегляду такого судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2023 року слід відмовити та повернути її скаржнику, оскільки нею не дотримано порядку оскарження цього рішення.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 284, 287, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31 липня 2023 рокуу справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза надані послуги відмовити та повернути апеляційну скаргу скаржнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на перегляд заочного рішення судом, який його ухвалив, відповідно до вимог статей 284, 287 ЦПК України та/або право на апеляційне оскарження ухвали про відмову у прийнятті заяви про перегляд заочного рішення в порядку, визначеному статтями 352, 353 ЦПК України.

Копію ухвали надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній