Справа № 372/3944/24
Провадження № 2-н-1114/24
У Х В А Л А

19 липня 2024 року м. Обухів

Суддя Обухівського районного суду Київської області Рабчун Р.О., перевіривши виконання вимог ст.ст. 160-164 ЦПК України за заявою Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

До Обухівського районного суду Київської області 16.07.2024 надійшла заява Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України, про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Суд, розглянувши зазначену заяву, додані до неї документи вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Положеннями ст. 19 ЦПК України визначено справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. Так, ч. 3 ст. 19 ЦПК визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

З огляду на викладене суд констатує, що наказне провадження є безспірним, тобто в такому порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Згідно із ч. 5,7 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді № 694571 від 17.07.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, встановлено, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як згідно доводів заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 та за цією ж адресою споживає послугу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з розподілу природного газу, за яку не здійснює оплату, що призвело до виникнення заборгованості.

До матеріалів заяви стягувачем долучено копію договору купівлі продажу земельної ділянки від 14 вересня 2011 року та копію витягу з Державного реєстру правочинів № 10377566 від 14.09.2011 року, з яких вбачається, що предмет правочину: земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :04:011:0097, за адресою: АДРЕСА_2 , опис майна: площею 0,2500 га, набувач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявлений період стягнення заборгованості за надані послуги з 01.09.2023 року по 30.06.2024 року.

Суд зазначає, що витяг з Державного реєстру правочинів № 10377566 від 14.09.2011 року та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14 вересня 2011 року, не є достатніми доказами факту належності ОСОБА_1 нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 саме у період з 01.09.2023 року по 30.06.2024 року.

За викладеного суд не вбачає, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за спожиту послугу з розподілу природного газу є безспірними.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, у видачі наказу слід відмовити.

Керуючись ст. 165, 166, 261, 353, 354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Р.О. Рабчун