Справа № 727/3934/24
Провадження № 2/727/1003/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Аниськовій К.В.

за участю:

позивача за первісним позовом ОСОБА_1

відповідача за первісним позовом ОСОБА_2

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без само-стійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про розірвання шлю-бу та встановлення факту проживання дитини з батьком,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем 03.09. 2013 року зареєстрували шлюб.

Від шлюбу народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, через що між ними часто виникали сварки та суперечки, що призвело до втрати почуття поваги та кохання, без яких сімейне життя неможливе.

У зв`язку з вищевикладеним, просила розірвати шлюб, укладений між нею та На- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було зареє-стровано 03.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реє-страційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1484.

25.04.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провад-ження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із заперечення-ми щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

24.05.2024 року від відповідача надійшов зустрічний позов про розірвання шлюбу та встановлення факту проживання дитини з батьком.

Згідно вказаного зустрічного позову, відповідач за первинним позовом Нара- ОСОБА_7 додатково вказує, що його спільний з ОСОБА_1 син Нараєвсь- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з літа 2022 року проживає ра-зом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому зазначає, що дитина знаходиться на його одноособовому вихованні та утриманні.

У зв`язку з викладеним, просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 03.09.2013 року за актовим записом №1484, а також встановити факт самостійного виховання та утримання ним малоліт-ньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.05.2024 року зу-стрічну позовну заяву прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первіс-ним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Окрім то-го, даною ухвалою було залучено до справи в якості третьої особи без самостійних ви-мог на предмет спору Службу у справах дітей Чернівецької міської ради.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загаль-не позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з п.4 ч.6 ст.19 ЦПК України, малозначними справами є справи про розір-вання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провад-ження може бути розглянута малозначна справа.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засідання вимоги пер-вісного позову підтримала та просила його задовольнити. Не заперечувала проти задо-волення зустрічного позову. Просила не надавати строк для примирення. Вказала, що її спільна з ОСОБА_2 дитина ОСОБА_5 , з літа 2022 року і до цього часу проживає та знаходиться на повному утриманні батька. Пояснила, що в батька з ди-тиною склались теплі відносини і, на її думку, подальше проживання малолітнього ОСОБА_9 з батьком буде найкращим чином слугувати інтересам дитини, оскільки вона на даний час не в змозі забезпечувати та утримувати дитину…

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 , в судовому засіданні під-тримав зустрічні позовні вимоги та не заперечував проти задоволення вимог первісного позову. Вказав, що має стабільний дохід, який дозволяє йому утримувати дитину та за-безпечувати її усіма необхідними речами. Також повідомив, що саме він займається ви-хованням дитини, відвозить та забирає дитину з навчального закладу, піклується про її моральний та духовний розвиток.

Представник відповідача за первісним позовом, адвокат Цуркан Д.Ю., в судовому засіданні підтримала позицію відповідача за первісним позовом. Просила задовольнити заявлені позовні вимоги за зустрічним позовом та не заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Чернівецької міської ради, в судове засідання не з`явився, направив зая-ву, згідно якої просив провести засідання без його участі та винести рішення з враху-ванням інтересів дітей відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами документи і ма-теріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що первісний позов та зустріч-ний позов підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2013 року. Шлюб зареєстровано Від-ділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1484 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони про-живають окремо та не бажають збереження сім`ї, наполягають на розірванні шлюбу.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлен-ий одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що по-дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути вста-новлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особи-стих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та запере-чення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сто-рін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім ви-падків, встановлених цим Кодексом.

Отже, як встановлено судом, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбних відносин в них народились дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та перебуває по теперішній час на утриманні батька.

Вказане підтверджується долученими до справи матеріалами, а саме: витягами з реєстру територіальної громади, відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за спільною адресою ( АДРЕСА_1 ) (а.с.35-36); актом про фактичне місце проживання (а.с.37); договором про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихо-ванні від 23.05.2024 року (а.с.40).

При цьому, суд бере до уваги, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у своєму позові не заперечує факту проживання та перебування на вихованні з батьком спільної дитини.

Однак, як встановлено судом, у відповідача виникає необхідність щодо вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання та утримання дитини, оскільки від даного факту залежить обсяг прав ОСОБА_2 як особи, яка здій-снює одноособове виховання дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переко-нанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому до-слідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги визнання зустрічних позовних ви-мог матір`ю дитини, та ту обставину, що встановлення вищезазначеного факту необ-хідно відповідачу за первісним позовом, оскільки від цього залежить виникнення та обсяг прав останнього, суд вважає, що вимога про встановлення факту перебування ди-тини на самостійному вихованні та утриманні її батька підлягає задоволенню.

Тому, відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для спра-ви, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для встановлення вказа-ного юридичного факту.

При цьому, відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), дер-жави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відпові-дальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх ос-новного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ч. 3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здій-снення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Законодавцем визначено, що під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Водночас у даному випадку судом під час розгляду цієї справи не вирішується спір про визначення місця проживання дитини.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з іншою вимогою, заявленою у цивільному процесі.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. До такого ви-cновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, оскільки сторони визначили місце проживання дітей у нотаріально посвідченому дого-ворі щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 23 травня 2024 року, після чого позивач за первісним позовом визнала зустрічні позовні вимоги у повному обсязі та не оспорювала факт проживання сина ОСОБА_5 разом з батьком на його самостійному вихованні та утриманні.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час відповідач за первісним по-зовом потребує юридичного закріплення у відповідному рішенні суду визначення місця проживання дитини разом з ним, що не оспорюється сторонами, і таке питання може бути вирішене судом разом з іншою вимогою, у зв`язку з чим, суд приходить до ви-сновку про задоволення заявлених вимог і в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.18, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 247, 259, 263, 265, 268, 274, 280 - 289 ЦПК України, -

ухвалив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних ви-мог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про розірвання шлюбу та вста-новлення факту проживання дитини з батьком- задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареє-стрований 03.09.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1484 розірвати.

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , малолітньої дити-ни ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апе-ляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черні-вецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час прого-лошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Є. Терещенко