РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/6792/23

провадження у справі № 2/0285/1087/24

27 травня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі : головуючої судді Михайловської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони у справі : позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

02.11.2023 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати на її користь щомісячно з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що під час шлюбу з відповідачем у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо, а їх спільний син проживає разом з нею. Їй одній важко самостійно утримувати сина та забезпечити належний матеріальний рівень його життя. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Зазначила, що відповідачу інвалідність не встановлювалася, на тяжкі захворювання він не страждає. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 5000 грн. щомісячно, тому вона звернулася з даним позовом до суду. Оскільки добровільної згоди з приводу надання матеріального утримання на дитину між ними не досягнуто, змушена звернутися до суду з даним позовом.

08.01.2024 року у справі ухвалено заочне рішення суду, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

15.05.2024 року за заявою відповідача судом скасовано заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08.01.2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Розгляд справи по суті постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні, призначено перше судове засідання, визначено сторонам строки вчинення процесуальних дій.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, які просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у заяві про перегляд заочного рішення, не заперечив проти сплати аліментів в розмірі 1500- 2000 грн. щомісячно.

Відзиву на позов чи інших заяв ( клопотань) до суду не надходило.

Зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вона обгрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Як встановлено, батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі /а.с.4./.

Неповнолітній син сторін проживає з позивачем, що слідує із Витягу з реєстру територіальної громади /а.с.3/.

Так, позивач посилається у позові на те, що дитина потребує належного та достатнього матеріального утримання у рівних частинах як від матері так і від батька, однак утримується лише матір`ю, оскільки батько дитини самоусунувся від надання матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України).

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що відповідач проходив військову службу та з 30.01.2023 року звільнився у запас у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю /а.с.41/. Матір відповідача має 2 групу інвалідності безстроково/а.с.44/. Батько відповідача має статус ветерана військової служби/а.с.45/.

Відповідач також має ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.47/.

З наданої відповідачем медичної документації, слідує, що останній має певні захворювання та лікується/а.с.48-58/.

Також судом встановлено, що відповідач у період з березня 2023 року по липень 2023 року був зареєстрований як безробітний та отримував допомогу по безробіттю усього 19847,85 грн. З 01.07.2023 року припинив таку реєстрацію/а.с.59/.

Як вказує відповідач, на даний час він не працює, доглядає за хворою матір`ю, а також допомагає батькові пенсіонеру та в добровільному порядку утримує старшу дитину.

Разом з тим, доказів щодо утримання старшої дитини суду чи надання матеріальної допомоги своїм батькам відповідачем не надано суду.

Таким чином жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Надана відповідачем медична документація не є беззаперечними доказами його непрацездатності. Отже будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини, зокрема визнає частково позовні вимоги в розмірі 1500-2000 грн.

Натомість відповідач не приймає участі в матеріальному утриманні свого сина ОСОБА_4 , на спростування чого останнім не було подано доказів.

Разом з цим, суд враховує ту обставину, що дитина проживає з матір`ю, а тому весь тягар по її щоденному утриманні та забезпеченні лежить саме на позивачу.

Тому суд, враховуючи, також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», актуальну і дійсну потребу дитини, дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 3500 грн щомісячно, що буде відповідати як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів.

Саме такий розмір буде справедливим та відповідати рівності обов`язку батьків утримувати свою дитину, зможе в повній мірі забезпечити належні умови утримання та проживання дитини.

Таким чином задовольняючи позов частково, суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 5000 грн щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст. 79 , ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви.

У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 );

відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_2 ).

Дата складення повного судового рішення 31.05.2024 року.

Суддя А.В.Михайловська