Справа №: 398/3702/24
провадження №: 2-о/398/235/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"19" липня 2024 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Шинкаренко І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю, що вона не відповідає вимогам ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 2005 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 175 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 318 ЦПК.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, серед іншого, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

В листі Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року вказано, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.

Чинним законодавством передбачено досудовий порядок врегулювання питання, порушеного у заяві. Так, наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні та інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану , який складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп "Повторно". Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що заяви про встановлення факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

В листі Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року вказано, що для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення.

Однак ОСОБА_1 до заяви не додала доказу того, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Крім того, зі змісту описової частини заяви вбачається, що підставою звернення до суду стала відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, через те, що у свідоцтві про укладення шлюбу прізвище померлого годувальника вказано « ОСОБА_2 » (укр.), що не відповідає даним свідоцтва про смерть та іншим документам померлого годувальника « ОСОБА_2 ».

В прохальній частині своєї заяви ОСОБА_1 просить встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був чоловіком заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто встановити факт родинних відносин між фізичними особами.

Оскільки, описова та прохальна частини заяви містять розбіжності, неможливо достеменно визначити, який саме факт просить встановити заявник.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 2005 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення», встановлено, якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про те, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, суддя відповідно до ст.185 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок, заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що розгляд заяви ОСОБА_1 щодо переходу на пенсію по втраті годувальника розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказується, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема з`ясувати, які фізичні особи чи організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявнику та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що заявнику необхідно уточнити коло заінтересованих осіб, враховуючи обставини справи та заявлені вимоги.

На підставі викладеного, дану заяву слід залишити без руху, а заявнику надати строк, протягом якого він повинен усунути вказані недоліки та подати заяву із врахуванням зазначених в ухвалі недоліків.

Вказані в ухвалі суду недоліки можуть бути усунені шляхом подання до суду письмової заяви про усунення недоліків, у якій заявник має привести у відповідність описову та прохальну частини своєї заяви, уточнити та конкретизувати заявлені вимоги, визначити коло заінтересованих осіб з урахуванням заявлених вимог. Також до заяви необхідно подати докази того, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Керуючись ст.ст. 185, 235, ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа залишити без руху.

Запропонувати позивачу у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали надати до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області письмову заяву про усунення недоліків, у якій уточнити та конкретизувати заявлені вимоги, визначити коло заінтересованих осіб з урахуванням заявлених вимог, та долучити до неї докази того, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Документи необхідно подати у кількості примірників відповідно до кількості учасників процесу, а також для суду.

Роз`яснити заявнику, якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Роз`яснити заявнику, що у разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.П. Шинкаренко