Номер провадження: 22-ц/813/3733/24
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/18152/23-Е

Номер провадження: 22-ц/813/3733/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 про відшкодування середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Шенцевої О.П. 28 листопада 2023 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у подальшому позовом, в якому остаточно просить стягнути з Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на його користь відшкодування середнього заробітку за затримку виплати розрахунку при звільненні (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) у розмірі - 102 613,05 грн. (а. с. 1 - 5).

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що 04.07.2022 року між ним та Об`єднанням співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 укладено строковий трудовий договір (контракт) на 3 місяці, відповідно до якого позивача було прийнято на посаду управителя з адміністративної діяльності ОСББ. 08.08.2022 року ОСОБА_1 була подана заява про дострокове розірвання трудового договору за власним бажанням з 01.09.2022 року.

Позивач звернувся до суду та рішенням суду від 27.06.2023 року по справі № 522/13177/22 його позов до Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди було задоволено частково, стягнуто з Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 серпня по 01 вересня 2022 року включно в розмірі - 15 113,55 гривень.

11.09.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. було відкрито виконавче провадження № 727572325 з виконання рішення суду.

13.09.2023 року кошти у розмірі - 15 113,55 грн. надійшли на банківський рахунок працівника, що підтверджується банківською випискою.

Позивач вважає, що відповідач затримав йому виплату заробітної плати, у зв`язку із чим просив суд стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2022 року по 28.02.2023 року в розмірі - 102 613,05 гривень.

Позиція сторін в суді першої інстанції

20.11.2023 року до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву від Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

У відзиві Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 заперечує проти задоволення позову.

Зазначає, що позивач не надав суду копію постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. про відкриття виконавчого провадження № 727572325 з виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2023 року по справі № 522/13177/22 та не надав банківську виписку на підтвердження отримання 13.09.2023 року позивачем грошових коштів від відповідача у сумі - 15 113,55 грн.. Також зазначає, що розмір заявленого позивачем середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні становить - 102 613,05 грн., тобто майже в 7 разів перевищує розмір всіх належних при звільненні сум, що склали - 15 113,55 грн..

Відповідач є неприбутковою юридичною особою, яка не має на меті одержання прибутку, тому є підстави для зменшення розміру відшкодування, який на думку відповідача не має бути більшим ніж сума несвоєчасно виплаченої заробітної плати, тобто у розмірі - 15 113,55 грн. (а. с. 43 - 48).

27 листопада 2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказує, що розрахунковий період - з 01.09.2022 року по 13.09.2023 року становить 12 місяців 13 днів, але згідно вимог ст. 117 Кодексу законів про працю України не може перевищувати 6 місяців, тому посадовий оклад у розмірі - 17 000 грн. множиться на 6 місяців, що становить - 102 000 грн. (а. с. 70 - 75).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2023 рок задоволено частково вищевказаний позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 про відшкодування середнього заробітку за затримку виплати розрахунку при звільнені.

Стягнуто з Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 відшкодування середнього заробітку за затримку виплати розрахунку при звільнені у розмірі -15 113,55 грн..

Стягнуто з Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі - 126,42 грн..

В іншій частині вимог відмовлено (а. с. 86 - 88).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі - 15 113,55 грн., що становить розмір встановленої рішенням суду по справі № 522/13177/22 простроченої заборгованості відповідача перед позивачем на день звільнення. Зазначена сума є орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнути на його користь - 102 613,05 грн. (а. с. 95 - 97).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що судом було ухвалено рішення із порушеннями вимог закону, не враховано докази, які надав апелянт до суду першої інстанції. Суд не з`ясував всі обставини, що мають значення для справи.

Позиція відповідача в суді апеляційної інстанції

08.04.2024 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , в якому останнє просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Відповідач у повному обсязі погоджується із висновками суду першої інстанції (а. с. 107 - 108).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

15.01.2024 року ухвалою Одеського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження (а. с. 102 - 102 зворотна сторона).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Згідно довідки про доставку електронного листа від 16.01.2024 року документ в електронному вигляді «01 (Р) Відкриття» від 15.01.2024 р. було доставлено ОСОБА_1 на його електронну адресу (а. с. 105).

Згідно довідки про доставку електронного листа від 16.01.2024 року документ в електронному вигляді «01 (Р) Відкриття» від 15.01.2024 р. було доставлено представнику Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № 3, АДРЕСА_1 на його електронну адресу (а. с. 105 зворотна сторона).

08.04.2024 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 (а. с. 107 - 108).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.04.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Дана справа за предметом позову (трудовий спір) та ціною позову (102 613,05 грн.)є малозначною, тому згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі, визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Відповідно до укладеного між ОСОБА_1 та головою правління ОСББ «Сімекс» - ОСОБА_2 контракту від 4 липня 2022 року, ОСОБА_1 було прийнято на посаду управителя з адміністративної діяльності Об`єднання співвласників «Сімекс» строком на 3 місяці - з 04.07.2022 року по 03.10.2022 року.

Пунктом 4 зазначеного Контракту встановлено, що за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, Працівнику виплачується заробітна плата в розмірі - 17 000,00 гривень.

31 серпня 2022 року Об`єднанням співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 винесено наказ № 31082022 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту), яким трудові відносини були припинені шляхом звільнення працівника за власним бажанням ст. 39 КЗпП України.

01.09.2022 року Об`єднанням співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 здійснено розрахунок при звільненні з ОСОБА_1 в сумі - 3 198,73 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2023 року по справі № 522/13177/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди було задоволено частково, стягнуто з Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 серпня по 01 вересня 2022 року включно в розмірі - 15 113,55 гривень.

11 вересня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. було відкрито виконавче провадження № 727572325 з виконання вищевказаного рішення суду.

13 вересня 2023 року ОСОБА_1 отримав від Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на виконання рішення суду від 27.06.2023 року по справі № 522/13177/22 грошові кошти у сумі - 15 113,55 гривень.

По справі виникли правовідносини щодо відшкодування середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився суду першої інстанції, та застосовані норми права

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст. ст. 2, 4 - 5, 12 - 13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України (в редакції від 17.06.2022 року) роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Згідно частини 2 статті 116 КЗпП України, у разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

В рішенні від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21).

Частиною 2 статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

У своїй постанові від 26 червня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), зробила наступні висновки.

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що визначений позивачем розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку є непропорційним розміру невиплачених сум заробітної плати, оскільки майже в 7 разів його перевищує.

Крім того, позивач не навів у позові ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, відтак суд не має підстав вважати, що позивач поніс такі майнові втрати.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення правовідносин, які виникли між сторонами, та переоцінки доказів, що не може слугувати підставою для її задоволення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги у суду апеляційної інстанції відсутні.

Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справи,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе