І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Ляшенко Ю.С.,
Справа № 629/2030/24
Номер провадження 2/629/669/24
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що вона є донькою ОСОБА_2 . З 01.10.2022 позивачка є студентом 2 курсу Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна, факультету міжнародних економічних відносин та туристичного бізнесу, на денній формі навчання, термін навчання по 30.06.2026. Вона перебуває на повному утриманні батька ОСОБА_3 . Позивачка самостійного доходу не має, потребує матеріальної допомоги. Відповідачка є працездатного віку, не є особою з інвалідністю, матеріально забезпечена. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідачки аліменти на її утримання у розмірі частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення до суду і до закінчення навчання, але не більше досягнення 23 років.
Щодо клопотання відповідача про витребування довідки з Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна щодо отримання позивачкою стипендії, то суд відмовляє в його задоволенні за мінуванням потреби з тих підстав, що позивачкою даний доказ був наданий суду самостійно.
Позивачка в судовому засіданні вимоги підтримала, пояснила, що навчається на факультеті міжнародних відносин, вивчає англійську, китайську мови. Зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше вона проживала з матір`ю, але восени 2022 року вона посварилася з мамою на грунті того, що вона бачилася з батьком. Тоді мама не розмовляла з нею, позбавила її можливості користуватися ноутбуком, і вона не мала можливості дистанційно навчатися у університеті. Батько запропонував їй переїхати до нього, вона погодилася і переїхала за адресою: АДРЕСА_1 , і з жовтня 2022 мешкає з батьком, батько сплачує комунальні послуги за квартиру. Коли вона виїхала від мами, то взяла лише деякі свої речі, деякий одяг. Потім коли вона приїхала забрати переважну більшість своїх речей, то виявилося, що мама змінила вхідні замки в квартирі, їй прийшлося заново купувати одяг, інші речі вжитку. Ноутбук, щоб вона змогла навчатися, їй подарував дідусь ОСОБА_6 , який є батьком відповідачки. З жовтня 2022 року її утримує батько, також допомагає хлопець, мама жодної допомоги не надає. В університеті вона стипендію не отримує, оскільки не набрала необхідну кількість балів з китайської мови. Вона не працює, оскільки навчається з понеділка по п`ятницю, з 8-30год. по 13-20 год. Вивчає 9 предметів. Для навчання на кожний предмет має потребу у придбанні підручників. Вона змогла купити лише 1 підручник з китайської мови, а має потребу ще у трьох. Купила 1 підручник з політології. Має потребу у підручниках з інших дисциплін, на що коштів у батька не вистачає. Також має потребу у вивченні китайської мови з репетитором. На побутові потреби, купівлю продуктів харчування, засобів з гігієнічного догляду і косметологічних засобів має потребу у коштах приблизно 1500 грн./місяць. На купівлю повсякденного одягу, сезонного одягу також потрібні кошти в середньому 2000 грн./місяць. Також для дистанційного навчання треба сплачувати за інтернет послуги 300 грн./місяць. Щодо позиції відповідачки про недоцільність купівлі мобільного телефону, пояснила, що вона мала потребу у заміні телефона на новий, оскільки її телефон був старий, вона ним користувалася приблизно 5 років, і телефон почав працювати дуже повільно. Позивач зазначила, що відповідачка працює неофіційно продавцем в торговому залі «Монами», який розташований в приміщенні готелю «Лозова», підтвердила, що їй відомо, що відповідачка не отримує допомоги від її дідуся та бабусі - батьків відповідачки, оскільки остання з ними посварилася близька 6 років тому і не спілкується з ними.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивачки свідок ОСОБА_3 показав, що є батьком позивачки та колишнім чоловіком відповідачки. Підтвердив, що позивачка проживає з ним в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , співвласником якої він є. Позивачка знаходиться повністю на його утриманні. Після переїзду до нього позивачка не змогла забрати свої речі, одяг, і він ніс витрати на їх купівлю для позивачки. Щомісячно він несе витрати з комунальних послуг, витрати на харчування позивачки, на купівлю їй одягу, інших предметів вжитку, витрати на потреби, які виникають у зв`язку з навчанням позивачки. Також з нього з травня 2024 стягуються аліменти на молодшу доньку, яка проживає з позивачкою, у розмірі 35 % від доходу, в тому числі із нарахованою заборгованістю з них, яка утворилася, оскільки відповідачка не бажала йому надати її розрахунки для отримання коштів для передачі до бухгалтерії за місцем його роботи, а бажала, щоб рішення примусово виконувалося за участю виконавчої служби. Коштів, які залишаються, недостатньо для покриття потреб позивачки.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить до такого.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю повнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .
З 01.10.2022 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою денної форми навчання, Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна, факультету міжнародних економічних відносин та туристичного бізнесу, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 .
Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною другою ст. 200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Статтею 201СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 187, 189-192,194-197 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання;3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Аналіз наведених норм права у поєднанні з основними правилами доказування (параграф перший глави п`ятої розділу першого ЦПК України) з урахуванням роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року, дає підстави зробити висновок про те, що обов`язок батька (матері) надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання, презюмується. Батько (мати) можуть бути звільненні від такого обов`язку у разі доведеності факту неможливості надавати допомогу дитині, при цьому, зважаючи на специфіку спірних правовідносин, обов`язок доведення такого факту покладається саме на батька (мати), до яких пред`явлений позов. Дитина, яка пред`являє позов у такій категорії справ, має довести, що вона потребує допомоги у зв`язку із продовженням навчання.
Позивачка є студенткою денної форми навчання, Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна, факультету міжнародних економічних відносин та туристичного бізнесу. За її поясненнями вивчає англійську, китайську мови. Зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше вона проживала з матір`ю, але в жовтні 2022 року переїхала проживати до батька за адресою: АДРЕСА_1 , З цього часу її утримує батько, відповідачка допомоги не надає. Потребує допомоги від відповідачки у зв`язку із продовженням навчання. Стипендію позивачка не отримує, що підтверджується довідкою про доходи від 07.05.2024 № 0103-210. Має потребу у придбанні для навчання підручників, у вивченні китайської мови з репетитором. Має потребу у коштах: на побутові потреби, купівлю продуктів харчування, засобів з гігієнічного догляду і косметологічних засобів - приблизно 1500 грн./місяць, на купівлю повсякденного одягу, сезонного одягу - в середньому 2000 грн./місяць, на оплату інтернет послуг для забезпечення дистанційного навчання - 300 грн./місяць. За ствердженнями позивачки відповідачка працює неофіційно продавцем в торговому залі «Монами», який розташований в приміщенні готелю «Лозова», має постійний дохід.
Батько позивачки ОСОБА_3 офіційно працює в ВП «Локомотивне депо Лозова» регіональної філії «Південної залізниці» АТ «Укрзалізниця», має постійний дохід, утримує позивачку з жовтня 2022, з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання іншої доньки ОСОБА_10 .
Відповідачка є працездатною, перебуває на обліку в Лозівському центрі зайнятості, має статус безробітної, з нею проживає малолітня донька ОСОБА_10 , відповідачка сплачує за додаткові зайняття з дитиною з математики два-три рази на тиждень 150 грн./година, з англійської мови двічі на тиждень 150 грн./година, надала письмову інформацію-підтвердження від осіб, які здійснюють навчання дитини. Відповідачка сплачує комунальні послуги, надала акт про сплату за послуги , які їй надавалися у стоматологічному кабінеті ФОП ОСОБА_11 , на суму 7100 грн., виписки щодо перебування на огляді у лікаря, придбання ліків на суму: 500 грн., 263,80 грн.,495 грн., 2049,50грн.,623,50грн. Відповідач погоджувалася на стягнення аліментів на позивачку у розмірі 1/12 частини заробітку (доходу) щомісячно.
Відповідно до положень ст.12, ст.81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивачкою суду наданий належний і допустимий доказ, яким підтверджується факт її навчання в учбовому закладі, що є достатнім для висновку про потребу у матеріальній допомозі матері на період навчання.
На підставі наведеного, з урахуванням доводів позивачки, аргументів у відзиві відповідачки, стану здоров`я, матеріального становища позивачки та відповідачки; інших обставин, що мають істотне значення та наведенні вище, з огляду на здібності, фінансові можливості, матеріальні витрати позивачки, відповідачки, умови їх життя, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, в судовому засіданні встановлено, що позивачка потребує допомоги у зв`язку із продовженням навчання, а відповідачка має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_9 23 років.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265,268 ЦПК України суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 квітня 2024 року, і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_9 23 років.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3

Повний текст рішення виготовлено до 31.05.2024.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ