Справа № 276/1683/24
Провадження по справі №2/276/578/24
03 вересня 2024 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Бобра Д.О.,
секретаря судового засідання Свиридок А.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-
Представник позивача - адвокат Юревич І.В. звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на період його навчання до 30 червня 2026 року у розмірі частини з усіх видів доходу відповідача.
В обґрунтування позову зазначає, що позивач є сином відповідача, на даний час позивач досяг повноліття, але разом з тим, він навчається на першому курсі денного відділення Житомирського автомобільно-дорожного фахового коледжу Національного транспортного університету, строк навчання до 30.06.2026 року. На даний час відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою та офіційно працевлаштований. У цей же час позивач проживає з матір`ю, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має можливості матеріально допомагати позивачу.
Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 24.07.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання позивач не прибув, представником позивача - адвокатом Юревич І.В. подано клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовільнити, не заперечували щодо винесення у справі заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками відповідач отримав 03.08.2024, відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавав.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 11-250сап21 (постанова від 21.10.2021) зазначила, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Згідно із ч.10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, шляхом направлення повідомлень за зареєстрованим місцем проживання, що згідно ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи, проте в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.
З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За нормами частини 1 статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Як вбачається з матеріалів справи, батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Мати позивача ОСОБА_3 згідно довідки Новоборівського дитячого будинку-інтернату від 18.07.2024 №232, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05.09.2023 по 14.07.2026 року.
Згідно із ч.3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 23.07.2024 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області у справі №276/1681/24 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.07.2024 року, до досягнення дитиною повноліття.
Згідно довідки Житомирського автомобільно-дорожного фахового коледжу Національного транспортного університету№609/23 від 23.10.2023 року ОСОБА_1 , 2005 р.н. навчається на І курсі денного відділення коледжу. Закінчує навчання в коледжі 30.06.2026.
Відповідно до штампу наявного на позовній заяві, позовну заяву канцелярією суду одержано 22.07.2024 року.
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
У відповідності до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючі надані докази в їх сукупності, суд враховує, що повнолітній ОСОБА_1 продовжує навчання на денній формі навчання в Житомирському автомобільно-дорожньому фаховому коледжі Національного транспортного університету, не працює, відповідач є працездатного віку, будь-яких заперечень щодо позову не подав.
Разом з тим, суд відповідно до вимог частини 1 статті 182 Сімейного кодексу Українивраховує, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання якої за судовим наказом з відповідача стягуються аліменти у розмірі доходу відповідача.
Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки позивач не довів на підставі належних і допустимих доказів, що є його обов`язком в силу норм ст. 81 ЦПК України, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному ним розмірі, зокрема, не підтвердив заявлені ним у позовній заяві відомості про отримання відповідачем значних доходів, будь-яких клопотань про витребування відомостей про заробітну плату відповідача перед судом не ініціював.
Крім того, з довідки Житомирського автомобільно-дорожного фахового коледжу Національного транспортного університету та інших долучених до позовної заяви документів позивачем не доведено необхідність понесення витрат на оплату навчання і проживання, а також їх розмір.
Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, виходячи з завдань цивільного судочинства, зокрема забезпечення інтересів дитини, яка продовжує навчання, суд з урахуванням доведених відомостей про матеріальний і сімейний стан позивача і відповідача, та періоду навчання ОСОБА_1 до 30.06.2026 року, керуючись принципом доцільності, справедливості вважає необхідним позов задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/7частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, тобто до 30.06.2026 року.
Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім для забезпечення інтересів позивача, та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.
На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1211,2 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись статями 2, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 279, 354, 430 ЦПК України, статями 191, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчаннязадовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання у розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 22.07.2024 року та до закінчення навчання ОСОБА_1 до 30.06.2026 року.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Д.О. Бобер