Справа № 211/7255/23
Провадження № 2/211/584/24
РІШЕННЯ

іменем України

22 липня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.,

при секретарі Строгановій Е.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про виключення з обліку по особовому рахунку за квартирою заборгованості попереднього власника,

встановив:

до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Давиденко А.О., в якій позивач просить зобов`язати Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (далі по тексту АТ«Криворізька теплоцентраль») виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , власника квартири ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попереднього власника квартири за період з 01.10.2014 по 12.03.2017 у сумі 8 164,21 грн. Також просив стягнути на свою користь моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 22.12.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.01.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому АТ«Криворізька теплоцентраль», в особі представника Цвинди В.В., просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

08.01.2024 від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Позивач та представник відповідача АТ «Криворізька теплоцентраль» у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.03.2023, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької нотаріальної контори Ситніу О.О., зареєстрованого в реєстрі за №1-280, позивач ОСОБА_2 є власником квартири під номером АДРЕСА_2 (а.с. 14-17 копія договору, а.с. 12, 13 копія витягу).

Відповідно до п. 4.9. Договору, за домовленістю сторін, наявний на момент оформлення договору купівлі-продажу, борг за комунальні послуги у повному обсязі переходить до Покупця.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.05.2023 у справі №214/1512/22 частково задоволено позов АТ «Криворізька теплоцентраль». Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період 12.03.2017 по 30.09.2021 за послугу з централізованого опалення у сумі 22 167 гривень 36 копійок, інфляційні втрати у сумі 3 591 гривень 69 копійок, 3% річних у сумі 1 548 гривень 72 копійки та у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 550 гривень 01 копійка. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено (тобто було відмолено у задоволенні вимог позивача за період з 01.10.2014 по 12.03.2017 у зв`язку з застосуванням строку позовної давності). Рішення не оскаржене та набрало законної сили 13.06.2024 (а.с. 20-24).

18.05.2023 позивачем було виконано рішення суду у справі №214/1512/22 (а.с. 25 копія квитанції).

01.09.2023 представник позивача ОСОБА_1 звернувся до АТ «Криворізька теплоцентраль» з адвокатським запитом щодо списання заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , як заборгованості, щодо якої минув строк позовної давності та яка підлягає списанню, як безнадійна, за період з 01.10.2014 по 12.03.2017 (а.с. 26-28).

Відповіддю від 05.09.2023 за №7019/39 АТ «Криворізька теплоцентраль» повідомило представника позивача, що особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий за адресою: АДРЕСА_1 , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто АТ «Криворізька теплоцентраль».Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.Зобов`язання АТ «Криворізька теплоцентраль» щодо списання заборгованості за оплату відпущеної теплової енергії не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання.Заборгованість, яка існує на особовому рахунку № НОМЕР_1 , утворилася внаслідок порушення власником приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , вимог чинного законодавства. Тому Товариство залишає за собою право до повного погашення боргу, обліковувати його на особовому рахунку № НОМЕР_1 .Додатково зазначили, що власник житлового приміщення АДРЕСА_2 , має право реструктуризувати заборгованість у розмірі 8 172,55 грн., звернувшись до АТ «Криворізька теплоцентраль» (а.с. 29, 30).

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦКУкраїни на власника покладається тягар утримання майна.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором.

Як встановлено судом, між сторонами виник спір щодо обліку за особовим рахунком заборгованості за надані комунальні послуги, яка виникла до набуття позивачем права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна.

Судом встановлено що до 18.03.2023 власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_3 , а з 18.03.2023 право власності на зазначену квартиру перейшло до ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 18.03.2023 та посвідченого нотаріально.

Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як з`ясовано судом та не заперечується стороною позивача, пунктом 4.9. Договору купівлі-продажу квартири від 18.03.2023 визначено, що за домовленістю сторін, наявний на момент оформлення договору купівлі-продажу, борг за комунальні послуги у повному обсязі переходить до Покупця.

Тобто, купуючи вищезазначену квартиру позивач була обізнана про наявність заборгованості за комунальними послугами. Ба більше вона визнала наявність заборгованості за послугу з централізованого опалення за період з 01.10.2014 по 30.09.2021 при розгляді справи №214/1512/22, однак, її представником було заявлено клопотання строку позовної давності до вимог позивача АТ «Криворізька теплоцентраль», в наслідок чого рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.05.2023 у справі №214/1512/22 позов АТ «Криворізька теплоцентраль» було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період 12.03.2017 по 30.09.2021 за послугу з централізованого опалення у сумі 22 167 гривень 36 копійок.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , оскільки судом достовірно встановлено, що позивач при набутті у власність квартири була обізнана про наявність заборгованості за комунальні послуги, більш того відповідно до п. 4.9. Договору до неї перейшов борг за комунальні послуги у повному обсязі, та своїми діями у подальшому у суді вона визнала заборгованість за послугу з централізованого опалення.

Суд також вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на свою користь моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн., так як у задоволенні основної вимоги судом відмолено, а вимога про стягнення моральної шкоди є похідною.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач при поданні позову до суду звільнений від сплати судового збору, тому з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне віднести судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на свою користь витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Оскільки позивачу відмолено у задоволенні позову, суд вважає за необхідне віднести витрати на правову допомогу за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 76, 81, 89, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

відмовити у повному обсязі ОСОБА_2 у задоволенні позову до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про виключення з обліку по особовому рахунку за квартирою заборгованості попереднього власника.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя І.О. Юзефович