ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3774/24 Справа № 205/1101/23 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Демченко Е.Л.

за участю секретаря - Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Новокодацької адміністрації ДМР про позбавлення батьківських прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2023 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог посилається нате, що вона є рідною бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідач є його матір`ю. Відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебуває. Після народження дитини відповідач перші тижні виховувала дитину належним чином. Потім відповідач перестала виконувати батьківські обов`язки. За місцем реєстрації відповідач зарекомендувала себе з негативного боку, вживає алкогольні напої, наркотичні засоби, постійно конфліктує, вчиняє домашнє насильство відносно позивача та молодшого брата відповідача. Відповідач мешкає з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач не працює, у місці її проживання відсутні умови для проживання малолітньої дитини. Дитина майже з народження мешкає з позивачем. Відповідач останній раз відвідувала дитину 21 серпня 2021 року. Відповідач дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги дитині не надає, тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На даний час позивач проживає разом з онуком ОСОБА_3 , займається його вихованням та утриманням (а.с.1-5).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Новокодацької адміністрації ДМР про позбавлення батьківських прав - відмовлено (а.с. 161-166).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення норм матеріального і процесуального права ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог (а.с.171-176).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09 лютого 2021 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у матері ОСОБА_2 (а.с. 8). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 12).

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з бабусею ОСОБА_1 , яка займається вихованням та утриманням дитини. Умови проживання задовільні, дитина забезпечена усім необхідним для виховання та розвитку (а. 26-28).

Відповідно до інформації КН «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР від 04 січня 2022 року № 6 малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив лікування у закладі. Догляд за дитиною та відвідування лікаря здійснювала бабуся ОСОБА_1 (а.с. 22).

Згідно з інформацією КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 12» ДМР від 25 травня 2021 року № 548 малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом зазначеного закладу, декларацію з лікарем-педіатром було укладено бабусею, ОСОБА_1 . Ні мати, ні батько з приводу дитини ніколи до закладу не звертались (а.с. 20-21)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, та враховуючи інтереси дитини та те, що позивачем не наведено доказів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а тому підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відсутні, попередивши ОСОБА_2 , про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання та утриманню дитини, передбачені сімейним законодавством.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитися з вказаними висновками суду 1 інстанції, які не відповідають обставинам, що мають значення для справи, оскільки зроблені без достатнього з`ясування всіх обставин по справі, що призвело до порушень норм матеріального права.

Так, відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач в зареєстрованому шлюбі не перебуває.

Згідно відомостей з витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.12), тобто відомості про батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 записані за вказівкою матері.

Після народження дитини ОСОБА_3 відповідач не бажала звертатись для отримання свідоцтва про народження дитини і тоді, щодо отримання свідоцтва про народження дитини звернулась позивач, що підтверджується відповіддю Новокодацького районного у місті Дніпрі ВДРАЦС за 2021 рік (а.с.11).

Відповідно до характеристик з місць навчання відповідача, остання характеризується негативно (а.с.13-15).

Адміністрацією закладу КЗО "Вечірня (зміна) СЗШ №11" ДМР від 27.05.2021 року направлено лист до Управління-служба у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, щодо питання про взяття на облік неповнолітньої ОСОБА_2 2004 року народження (а.с.19).

04.02.2021 року відповідач ОСОБА_2 при черговому проведенню з нею бесіди вчинила домашнє насильство відносно позивача ОСОБА_1 і з цього приводу вимушена була звернутися із заявою до поліції. В результаті поданої заяви про вчинення домашнього насильства з відповідачем ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду про неприпустимість здійснення у подальшому протиправних дій по відношенню до заявниці в громадських місцях та за місцем мешкання (копія висновку за матеріалами ЖЕО №4738 від 17.02.2021року.

З приводу неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем ОСОБА_2 було подано заяву до відділення №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

З приводу розшуку відповідача ОСОБА_2 було подано заяву до відділення №?3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідач ОСОБА_2 свого житла не має, мешкає з ОСОБА_4 з 17.10.2019 року за адресою АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відповідач не працює, та сім`я у якій вона мешкає характеризується негативно (а.с.68).

Дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає з самого народження з бабусею, а саме: починаючи з 06 січня 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 та знаходиться на її повному утриманні і вихованні (а.с.25).

З того часу, як дитина проживає у позивачки, мати ОСОБА_2 дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги чи коштів на її утримання не надає. 21.08.2021 року мати останній раз відвідувала свою дитину і після того перестала спілкуватися взагалі, в сім`ї не проживає, за дитиною не доглядає.

Декларацію на дитину було укладено позивачем ОСОБА_1 з лікарем - педіатром ОСОБА_5 Дитини знаходиться під наглядом бабусі, ні мати, ні батько, з приводу дитини, ніколи до закладу не зверталися (а.с.20-22).

Відповідно до матеріалу ЖЄО від 24.02.2023 року, вбачається, що з відповідачем була проведена профілактична бесіда щодо невиконання нею батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, яка підтвердила що дійсно зі своєю дитиною спільно не проживає, та не займається вихованням.

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2023 року ОСОБА_2 визнати винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 20 липня 2023 року № 3/9-122, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина.

У вказаному висновку, зазначено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матір`ю від виконання батьківських обов`язків в управлінні - службі у справах дітей адміністрації Новокодацького району ДМР.

Крім того, в зазначеному висновку вказано, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини бабуся - ОСОБА_1 , підтримала свою заяву, мати дитини - ОСОБА_2 на попередньому засіданні (10.05.2023 року) пояснила, що не проживає з сином та рідко його відвідує через конфлікт з матір`ю, спеціалістів управління - служби у справах дітей до помешкання де проживає - не впустила, з її слів умов для проживання дитини не має, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітнього сина (а.с.120-121).

Під час слухання справи в судді 1 інстанції неодноразово не з`являлася на судові засідання, своє зацікавленості, щодо не позбавлення її батьківських прав не проявила.

Отже, відповідачка не скористалася наданими їй правами, не обґрунтував свої заперечення проти позовних вимог.

Враховуючи зазначене, суд 1 інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , оскільки зі справи вбачається, що відповідачка зловживає спиртними напоями, характеризується негативно, ухиляється від виконання батьківських зобов`язань, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав При цьому, не вжила ніяких заходів задля переконання суду у безпідставності доводів апеляційної скарги

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, колегія суддів розцінює як ухилення відповідачки від виховання дитини, оскільки вона свідомо нехтує своїми обов`язками, що не є в інтересах малолітньої дитини.

Виходячи з вищевикладеного та інтересів дитини, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що відповідачка ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення, яке не відповідає вимогам ст.ст. 164-166 Сімейного кодексу України, Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», з ухваленням нового рішення про позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вищезазначених підстав.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року - скасувати, а позовні вимоги - задовольнити.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Новокодацької адміністрації ДМР про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: