Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 488/670/23
Провадження № 2/945/275/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 травня 2024року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Фути О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи:ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів та АТ «Таскомбанк» про визнання заборгованості за кредитним договором,спільним боргом подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом через свого представника адвоката Луконіну Н.В. до ОСОБА_2 , треті особи:ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів та АТ «Таскомбанк» про визнання заборгованості за кредитним договором,спільним боргом подружжя.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, щона даний час в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєве перебувають цивільні справи за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з поверненні боргів» та AT «Таксомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргів за кредитними договорами, які хоча і були укладені позивачкою на своє ім`я, але кошти витрачалися нею спільно з колишнім чоловіком - відповідачем ОСОБА_2 в інтересах сім`ї, тому він має також виступати солідарним боржником у цих правовідносинах. Відповідно до кредитного договору № від 04.06.2020року, укладеного між ОСОБА_1 та AT «ТАКСОМБАНК», Банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 76 875, 92 грн. у розмірах та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором, строк договору сторонами узгоджено на 36 місяців. Позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом на умовах передбачених в Паспорті кредиту №4739693, який сторони узгодили як невід`ємну частину цього договору. Відповідно до паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» за №4739693 визначено, що кредит надається у сумі 76 875,92 грн., строком на 36 місяців, реальна річна процентна ставка 11,99 % річних та 2,99 щомісячних, визначено графік повернення кредиту та останній платіж. 20.09.2021 року права вимоги за вказаним кредитом перейшли до AT«ТАКСОМБАНК» відповідно до договору факторингу №200921, яке і звернулося з позовом про стягнення кредитної заборгованості з позивачки. Згідно із наданого AT «ТАКСОМБАНК» розрахунку, заборгованість позичальниці за договором становить 118 648, 12 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредита 62 373,48 грн;заборгованість за річними процентами 10 361, 43 грн.,заборгованість по щомісячним процентам 45 913, 21 грн. 27 листопада 2020 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3/341404, який було підписано електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого позивач отримала фінансовий кредит в сумі 6000 грн. зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, строком кредитування 30днів - до 27 грудня 2020 року. Через невиконання своїх зобов`язань позичальником, станом на дату звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6000 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 5132грн. 30 вересня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 30092021, за умовами якого ТОВ «Гоуфінгоу» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Так, згідно зазначеного реєстру боржників за ОСОБА_1 станом на 30 вересня 2021 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 132 грн. Також 22 березня 2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3/654892, який було підписано електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого позивачка отримала фінансовий кредит в сумі 4400 грн. зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, строком кредитування 30 днів, до 20.04.2021року. Через невиконання своїх зобов`язань позичальником, станом на дату звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4400 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 13 200 грн. 21 січня 2022 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА Кредитна Група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція із повернення боргів» було укладено договір факторингу № 21012022, за умовами якого ТОВ «Кредитна Установа «Європейська Кредитна група» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Вищевказані боргові зобов`язання ОСОБА_1 вважає спільним зобов`язанням подружжя, оскільки кредити оформлювались нею в інтересах сім`ї під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 . Кредитні кошти позивачка повністю спрямовувала на потреби Відповідача, оскільки він в той час навчався, мав боргові зобов`язання перед третьою особою внаслідок пошкодження її транспортного засобу під час ДТП, в той час не отримував заробітну платню. Позивачка ОСОБА_1 в період з 23.09.2014 року по 20.09.2021 рок перебувала в зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_2 . На підставі вищенаведеного просить визнати заборгованість за кредитним договором № від 04.06.2020року, укладеним між ОСОБА_1 та AT «ТАКСОМБАНК», спільним боргом подружжя Обрєзкових та виділити з нього 1/2 частку позивачки; визнати заборгованість за кредитним договором № 3/341404 від 27.11.2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Гоуфінгоу», спільним боргом подружжя Обрєзкових та виділити з нього 1/2 частку позивачки; визнати заборгованість за кредитним договором № 3/654892 від 22 березня 2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА»,спільним боргом подружжя Обрєзкових та виділити з нього 1/2 частку позивачки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено головуючому судді Войнарівському М.М.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.04.2023року відкрито провадження у даній справі та постановлено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.11.2023року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Луконіна Н.В. не з`явилися, при цьому представником позивача подано заяву про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами.

Відповідач у сдове засідання не з`явився в черговий раз. Своїм правом на подання відзиву не скористався.

Представники третьої особи ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів та АТ «Таскомбанк» в судове засідання не зявилися, були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання, причина неявки суду не відома.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача не заперечує проти порядку заочного розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

04 червня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК», та позивачем було підписано Кредитний договір № .

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 4739693, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту № 4739693 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір.

27 листопада 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГОУФШГОУ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /341404.

Відповідно до умов Кредитного договору,Товариство надає клієнту кредит в розімі 6000,00грн. на умовах строковості,зворотності,платності,а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах,визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів,тобто до 26.12.2020року. Відповідно до п.п. 1.4. Кредитного договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

Верховний Суд у своїй постанові від 07.10.2020 року у справі № 752/7501/18, зазначив, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника).Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Відповідна позиція закріплена, зокрема, і в Постанові КЦС ВС від 24.05.2022 у справі № 333/911/20.

Так, в постанові від 19.05.2022року у справі № 203/284/17 Верховним Судом, висвітлена наступна позиція: «…якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому якщо боргові зобов`язання підтверджуються наявними у справі доказами, вони повинні враховуватися при поділі майна подружжя. Умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя».

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок них майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. До такого висновку дійшов КЦС ВС у постанові від 02.06.2022 у справі № 640/1846/19

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові № 205/9626/16-ц від 01 листопада 2018 року до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.Вказане свідчить, що борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, можуть бути враховані при поділі майна подружжя, у разі заявлені таких вимог позивачем.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові №638/18231/15 від 30.06.2020року , якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто солідарні зобов`язання виникають лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства (див. наприклад постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 243/10982/15-ц (провадження № 14-81 цс 18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178 цс 18), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (провадження № 14-386 цс 18), від 23 січня 2019 року у справі № 712/21651/12) (провадження № 14-526 цс 18)). Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, переведення частини боргу з одного з подружжя на іншого не може відбуватися автоматично і без згоди кредитора на підставі тільки договору чи рішення суду про поділ майна подружжя. Отже, при вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Якщо один із колишнього подружжя в повному обсязі виконав зобов`язання, то він у порядку частини першої статті 544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, переведення частини боргу з одного з подружжя на іншого не може відбуватися автоматично і без згоди кредитора на підставі тільки договору чи рішення суду про поділ майна подружжя.

Тобто аналізуючи договір позики, кредитор оцінює всі ризики боржника. Якщо боржник перебуває у шлюбі, і в договорі позики чітко не визначено, що кошти будуть використані для особистих потреб, кредитор розуміє, що зобов`язання за укладеним кредитним договором чоловіка і дружини будуть солідарними. Отже, якщо один з подружжя не підписує фактично договір позики, він все одно стає учасником правових відносин,і після розлучення не звільняється від обов`язків їх виконання.

Таким чином,при вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Якщо один із колишнього подружжя в повному обсязі виконав зобов`язання, то він у порядку частини першої статті 544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів.

За таких обставин суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший з подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16 (провадження № 61-26089св18), від 08 квітня 2020 року у справі № 361/7130/15-ц (провадження № 61-1843св20), від 21 липня 2021 року у справі № 361/5840/19 (провадження № 61-259св21), від 16 лютого 2022 року у справі № 520/6471/17 (провадження № 61-16118св20).

На час укладення позивачкою кредитних договорів, вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який між ними розірвано 20 вересня 2021 року на підставі рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області.

На підтвердження того факту,що кредитний договір укладено нею виключно в інтересах сім`ї, а тому є спільним зобов`язанням колишнього подружжя надала платіжні інструкцій з перерахування різних сум коштів на платіжну картку її колишнього чоловіка .

За своєю природою принцип змагальності судового процесу засновується на розподілі процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - на відповідача.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Таким чином правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 цього Кодексу).

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі N 638/18231/15-ц (провадження N 14-712цс19).

При цьому позивачем не надано суду належні та достеменні докази того, що договір укладено другим із подружжя саме в інтересах сім`ї та майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї .

Згідно з договором кредит надається позичальнику для власних потреб, а між позивачем та Банком склалися кредитні правовідносини, в яких банк є кредитором, а позивач боржником.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ч. ч. 1, 2 ст. 142, ч. ч. 1, 4 ст. 206, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Миколаєва; паспорт № НОМЕР_1 ;РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Петрівка,Миколаївського району Миколаївської області;РНОКПП НОМЕР_3 ; паспорт серія НОМЕР_4 ), треті особи:ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів (; м.Київ,вул..Симона Петлюри,30) та АТ «Таскомбанк» (; м.Київ, вул..С.Петлюри,30) про визнання заборгованості за кредитним договором,спільним боргом подружжя - відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Миколаївського апеляційного суду

Суддя М.М.Войнарівський