Провадження № 2/337/123/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги за оплату житлово-комунальних послуг (централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води),

ВСТАНОВИВ:

16.06.2021 до суду надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.07.2015 по 30.04.2021, в сумі 51105,30 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою суду від 22.06.2021 за вказаним позовом у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

13.07.2021 у вказаній справі було ухвалено заочне рішення, яке було скасовано ухвалою суду від 27.09.2023, а справу призначено до нового судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19.10.2023 від представника ОСОБА_3 адвоката Сахно О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначає, що відповідач ОСОБА_3 не є власником чи співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Жодних договорів на отримання житлово-комунальних послуг, в тому числі з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, ним не укладалось. Співвласниками вказаної квартири є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проживають в цій квартирі та на них лежить обов`язок щодо утримання нерухомого майна, що перебуває в їх власності. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2023 було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, один зі співвласників здійснив часткове погашення боргу за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на суму 30 000,00 грн. Оскільки відповідач ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у справі за цим позовом, то у задоволенні позовних вимог слід відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

11.12.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача Концерну «Міські теплові мережі» Прокоп`євої Т.О. про залучення до участі в цій справі як співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які відповідно до отриманої від представника відповідача ОСОБА_3 інформації є власниками квартири АДРЕСА_2 , в якій зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , тому вони як власники несуть відповідальність за утримання майна, що їм належить.

Ухвалою суду від 11.12.2023 до участі в цій справі залучено співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

19.12.2023 до суду від позивача Концерну «Міські теплові мережі» надійшла уточнена позовна заява про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, надані за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , за період з 01.07.2015 по 30.04.2021, в розмірі 51105,30 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Позовну заяву позивач мотивує, зокрема тим, що відповідачі є споживачами вказаних послуг, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований відповідач ОСОБА_3 та власниками якої є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у спірний період з 01.07.2015 по 30.04.2021 була підключена до централізованого опалення, гарячого водопостачання. Вказані послуги надавались позивачем. Внаслідок того, що відповідачі не виконують свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, за період з 01.07.2015 по 30.04.2021 утворилась заборгованість в розмірі 51105,30 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно.

04.04.2024 до суду від представника позивача Концерну «Міські теплові мережі» Прокоп`євої Т.О. надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, в якому, з урахуванням часткової сплати заборгованості, просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, надані за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , за період з 01.07.2015 по 31.10.2021 в розмірі 44170,48 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

08.04.2024 від представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Левицької Ю.В. надійшло клопотання про врахування під час вирішення справи квитанції про сплату ОСОБА_5 за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_3 , заборгованості за постачання теплової енергії в розмірі 30000,00 грн. за період з 01.07.2023-31.07.2023.

08.04.2024 від представника позивача Концерну «Міські теплові мережі» Прокоп`євої Т.О. надійшли додаткові письмові пояснення по справі, відповідно до яких у серпні 2023 року відповідачами на користь позивача було здійснено оплату послуг в загальній сумі 30000,00 грн, з яких 21035,38 грн зараховані як оплата послуг після спірного періоду, а 8 964,62 грн зараховані як оплата за спірний період. Таким чином заборгованість відповідачів за спірний період становить 44170,48 грн.

Ухвалою суду від 17.05.2024 без виходу до нарадчої кімнати прийнято до розгляду уточнену позовну заяву та клопотання про зменшення позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги за оплату житлово-комунальних послуг (централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в уточненій позовній заяві з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що у зв`язку зі змінами в законодавстві, яким, зокрема, змінено підходи до формування тарифів та нарахування плати споживачам, з 01.11.2021 з відповідачами діють нові договірні правовідносини про надання послуг з постачання теплової енергії. У серпні 2023 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 було сплачено 30000 грн. У квитанції про оплату в якості призначення платежу було зазначено - постачання теплової енергії, період - з 01.07.2023 по 31.07.2023. За період з 01.11.2021 по 01.08.2023 у відповідачів була заборгованість 21035,38 грн. У зв`язку з чим 21035,38 грн з 30000 грн було враховано на вказаний період за послугу постачання теплової енергії, у т.ч. за липень 2023 року, а решта 8964,62 у період з 01.07.2015 по 31.10.2021. Саме на цю суму було зменшено розмір позовних вимог за спірний період.

Після оголошення перерви в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 подала клопотання про проведення судового розгляду без участі представника позивача, уточнені (зменшені) позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Суд вважає можливим продовжити судовий розгляд у відсутність представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Сахно О.В. позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_3 , не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила у задоволені позову до відповідача ОСОБА_4 відмовити. Додатково пояснила, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, оскільки він у спірний період у квартирі, в яку позивачем надавались послуги, не мешкав і позивачем не доведено, що він користувався послугами позивача. Розрахунок заборгованості з урахування зменшених позовних вимог обчислений невірно, оскільки у спірний період не враховано 30000,00 грн., які сплачені у серпні 2023 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_3 .

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Левицька Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_5 , не визнала, просила застосувати до спірних відносин строк позовної давності та з цих підстав відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання неодноразово не прибув по невідомим причинам, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове відправлення повернуто до суду без вручення із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином відповідач ОСОБА_4 належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, відзиву на позовну заяву або зустрічного позову у встановлений законом строк суду не подав. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у його відсутність.

Суд, вислухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої, відповідно до п. 2.1 Статуту, є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо (п. 2.2 Статуту) (арк.8-9).

Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 для ідентифікації споживача та здійснення розрахунків оформлений на ОСОБА_3 (арк.4).

За даними Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 17.06.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 24.04.2007 по час надання відповіді (арк.14).

Згідно з договором купівлі-продажу, який посвідчено 26.02.2013 приватним нотаріусом ЗМНО Корнієнко Я.С., реєстровий №289, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині кожному). Право власності зареєстровано в установленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк.33-38).

Як вбачається з довідки Концерну «Міські теплові мережі» та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 29.04.2024, відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (арк.130).

На підтвердження вартості надання послуг та отримання таких відповідачами Концерн «Міські теплові мережі» разом з позовною заявою надав довідку щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також розрахунок заборгованості по особовому рахунку № № НОМЕР_1 за вказаною адресою, відповідно до яких за період з 01.07.2015 по 30.04.2021 заборгованість відповідачів станом на день звернення до суду з позовом складала 51105,30 грн (арк.4-7).

Відповідно до наданого позивачем разом з заявою про зменшення позовних вимог розрахунку заборгованості за період з 01.07.2015 по 30.10.2021 за особовим рахунком № НОМЕР_1 , за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надавалися за адресою: АДРЕСА_1 , наявна заборгованість на загальну суму 44170,48 грн (арк.200-203)

З цього розрахунку вбачається, що за спірний період період за надані послуги було нараховано 62247,77 грн., сплачено споживачами 18077,29 грн, у тому числі у серпні 2023 року 8964,62 грн. Також вбачається, що оплата на суму 21035,38 грн врахована за послугу постачання теплової енергії у період з 01.11.2021 по 01.08.2023.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ст.610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

За нормами ст. 64, 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води; наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язанням, пов`язаним з найманням житла.

Відповідно до ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормою ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Зміст положення ч.4 ст.319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч. 2 ст. 317 ЦК України).

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, який введено в дію з 01.05.2019, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IVвід 24.06.2004 передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IVвід 24.06.2004, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила № 630), які діяли в період спірних правовідносин та втратили чинність 01.05.2022, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 20, п. 21 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно п. 30 Правил № 630 споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до п. 29 Правил № 630, споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Споживач, згідно з частинами 1, 3, 4 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, який введено в дію з 01.05.2019, здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону.

Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач ОСОБА_4 , який у спірний період був зареєстрований як мешканець квартири АДРЕСА_2 та на якого оформлений особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які були на час спірних правовідносин та є на теперішній час власниками вказаної квартири, є споживачами комунальних послуг, але в порушення вищенаведених норм діючого законодавства, неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.07.2015 по 31.10.2021 утворилась заборгованість у розмірі 44170,48 грн.

При цьому, суд виходить з того, що вищевказана квартира була підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період їм надавались і ними споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не звертались, факт отримання вказаних послуг ними не спростовано, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі здійснювали оплату нерегулярно та не в повному обсязі.

Також суд враховує, що відповідно до ст. 64, 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги та всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язанням, пов`язаним з найманням житла, а відповідно до ч. 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).

Згідно частини 4 вищевказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у цій квартирі. При цьому, позивач має право вимагати виконати обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг разом від всіх осіб, які зареєстровані в квартирі, або від однієї особи.

Враховуючи, що у спірний період відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований у вказаній квартирі, а відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками цієї квартири, позивач має право вимагати від них виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг в солідарному порядку.

Також суд враховує, що відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Закону №1875-IV, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні.

А згідно з п.6 ч.1ст.7 Закону №2189-VIII, споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Відповідно п. 29 Правил №630, які діяли в період спірних правовідносин, споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Дані, що відповідач ОСОБА_3 звертався до позивача з приводу його тимчасової відсутності у квартирі за адресою, за якою надавалися послуги позивачем, матеріали справи не містять, тому підстави для здійснення перерахунку заборгованості за вказаний період з урахуванням фактично відсутніх мешканців квартири, відсутні.

Отже доводи представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про безпідставність стягнення заборгованості за послуги через те, що в квартирі відповідач ОСОБА_3 не проживав, суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_3 , який зареєстрований у вищевказаній квартирі має право користування вказаним житловим приміщенням, є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, його відсутність за місцем реєстрації у вказаній квартирі, не звільняє його від обов`язку оплачувати житло-комунальні послуги.

Також суд прийшов до висновку, що доводи представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Сахно О.В. про те, що відповідач ОСОБА_3 є неналежним відповідачем є хибними.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву адвокат Сахно О.В. також зазначила довід, що між відповідачем ОСОБА_3 та Концерном «МТМ» відсутній договір, як підстава виникнення цивільних прав та обов`язків.

Суд не погоджується з вказаним доводом, оскільки відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц, 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8196/20 від 7 липня 2020 року. Велика Палата Верховного Суду у справі № 712/8196/20 погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги.

Також суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період проведений у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства, складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо по кожному виду послуг за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачами не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення.

При цьому суд враховує, що при остаточному обрахунку заборгованості за спірний період позивачем було враховано оплату, внесену у серпні 2023 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 в сумі 8964,62 грн. із загальної сплаченої суми 30000,00 грн., оскільки згідно платіжної інструкції від 11.08.2023, яка міститься в матеріалах справи (арк.210), за вказаним особовим рахунком було сплачено 30000,00 грн. із зазначенням періоду 01.07.2023 - 31.07.2023 та призначення платежу постачання теплової енергії. У зв`язку з цим, 21035,38 грн (сума заборгованості станом на 01.08.2023) позивачем було зараховано як оплата за період з 01.11.2021 до 01.08.2023, а решта коштів зарахована на погашення заборгованості за спірний період. Таким чином розмір заборгованості становить 44170,48 грн.

Доводи представників відповідачів про те, що сплачена сума коштів у розмірі 30 000,00 грн повинна бути врахована при обчисленні заборгованості за спірний період є безпідставними та необґрунтованими. В даному випадку суд враховує, що коли особа вносить плату за комунальні послуги, вона вказує відповідний місяць, і виконавець зобов`язаний зарахувати кошти саме за місяць, указаний у платіжному документі. Якщо особа не вказує місяць оплати або вносить суму більшу, ніж нараховано, виконавець на власний розсуд може віднести надлишок та непозначену суму до сплати заборгованості за попередні періоди, що і було зроблено позивачем.

Що стосується застосування до спірних відносин строку позовної давності, то слід зазначити наступне.

Згідно положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Левицька Ю.В. до ухвалення судового рішення заявила в судовому засіданні про застосування строку позовної давності.

Відповідно до п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, дія якого тривала до 30 червня 2023 року.

Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України №540-IX, тобто з 02.04.2020 і до 30.06.2023 діяло положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами, які виникли з липня 2015 року по лютий 2017 року включно.

Позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності за вказаний період, а також не заявлено клопотання про поновлення цього строку.

Водночас, сплив строку позовної давності щодо періоду заборгованості за березень 2017 року жовтень 2021 припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову Концерном «МТМ» 16.06.2021, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст.12 Перехідних положень до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому ця заборгованість підлягала стягненню з відповідачів.

Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.03.2017 по 31.10.2021 включно, що з урахуванням наданого позивачем розрахунку (арк.200-203) складає 38984,65 грн з розрахунку: 47949,27 грн (нараховано) 8964,62 грн (сплачено) = 38984,65 грн

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити частково.

Крім того, згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог у розмірі 2003,50 грн, з кожного по 667,83 грн з розрахунку: 38984,65 х 100% / 44170,48 грн = 88,26%; 88,26% х 2270 грн /100% = 2003,50 грн; 2003,50 грн / 3 = 667,83 грн.

Представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Сахно О.В. у відзиві на позовну заяву також заявлено вимоги про стягнення з позивача витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у розмірі 5000,00 грн.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час судового розгляду на підтвердження надання послуг професійної правничої допомоги представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Сахно О.В. долучила свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП №001112 (арк.27); ордер на надання правничої допомоги серія АР №1137728 (86); договір про надання ї правничої допомоги від 23.08.2024 (арк.88); додаткову угоду № 1 від 23.08.2023 до договору про надання правничої допомоги від 23.08.2023 із зазначенням вартості послуг (гонорару) з фіксованою сумою 5000,00 грн (арк.87), акт про приймання-передачу наданих послуг (правничої допомоги) від 18.10.2023, відповідно до якого адвокат надав клієнту послуги: аналіз та підготовка процесуальних документів та їх подання до суду про скасування заочного рішення, подання т відзиву на позовну заяву, представництво інтересів у суді надання правових консультацій, інші послуги, направлені на забезпечення захисту прав та інтересів клієнта.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі за № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.137 ЦПК України).

Обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість підтверджені адвокатом Сахно О.В. наданими до суду документами, а тому витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що наявні у матеріалах справи докази доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу, а заявлена до стягнення з позивача сума відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Заперечень щодо неспівмірності витрат, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від позивача не надходило.

Водночас, враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з Концерну «МТМ» на користь ОСОБА_3 документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі пропорційному тій частині позовних вимог у задоволенні якої судом відмовлено, що становить 587 грн. з розрахунку: 38984,65 х 100% / 44170,48 грн = 88,26%; 11,74% х 5000 грн /100% = 587,00 грн.

Керуючись ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», 137, р/р НОМЕР_5 , філія АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313) заборгованість за житлово-комунальні послуги (з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) за період з 01.03.2017 по 31.10.2021 у розмірі 38984 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 65 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», 137, р/р НОМЕР_6 ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) судові витрати по сплаті судового збору по 667 (шістсот шістдесят сім) гривень 83 копійки.

Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», 137) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 587 (п`ятсот вісімсот сім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 травня 2024 року.

Суддя М.В. Сидорова