Провадження №2-др/522/148/24
УХВАЛА

16 грудня 2024 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Вакуліної Анни Ігорівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні майном та визначення порядку користування майном,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні майном та визначення порядку користування майном.

Рішенням суду від 08.10.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Представник ОСОБА_1 адвокат Вакуліна А.І. 09.10.2024 року через систему Електронний суд надала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правову допомогу адвоката в розмірі 21 600,00 грн.

Розгляд зазначеної заяви було призначено на 28.10.2024 року.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, представник заявника адвокат Вакуліна А.І. через систему Електронний суд надала заяву, в якій вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримала, зазначену заяву розглянути за відсутністю сторони заявника.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, представник відповідачки адвокат Ангелін І.І. через систему Електронний суд надав заперечення, в яких просив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити, у зв`язку з тим, що при зверненні до суду з позовом позивач зазначив, що орієнтовний розрахунок судових витрат становить сума судового збору за подання позову у розмірі 8 052 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову 536,80 грн. При цьому, заявлена позивачем сума у розмірі 21 600,00 грн. є неспівмірною зі складністю справи за кількістю судових засідань. Просили також врахувати, що відповідачка на даний час не працює та не отримує доходів. Крім того, під час розгляду справи позивач не намагався досягнути мирного врегулювання спору щодо спільного майна та порядку його використання.

Розгляд справи відкладено на 25.11.2024 року.

У зв`язку з оголошення повітряної тривоги у м.Одесі та Одеській області, розгляд справи призначений на 25.11.2024 року було відкладено на 02.12.2024 року.

У зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні суду, розгляд справи призначений на 02.12.2024 року було відкладено на 16.12.2024 року.

У судовому засіданні 16.12.2024 року був присутній представник ОСОБА_2 адвокат Ангелін І.І., доводи заяви про стягнення витрат на професійну правову допомогу не визнав, просив відмовити, зазначивши, що по-перше, у позові зазначалось тільки про витрати у вигляді судового збору, які суд врахував при ухвалені рішення суду, про будь-які інші витрати ніде в заявах не зазначалось. По-друге, сума, яку просять стягнути неспівмірна зі складністю справи, така сума є занадто великою. Також просив врахувати майновий стан відповідачки, у якої на даний час відсутні доходи, в той час як позивач є СПД. Крім того, відповідачка не затягувала розгляд справи, тому вважає таку вимогу безпідставною.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява представника заявника адвоката Вакуліної А.І., в якій остання вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримала, зазначену заяву просила розглянути за відсутністю сторони заявника.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 23.12.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні майном та визначення порядку користування майном.

Рішенням суду від 08.10.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 77,0 кв.м.

Визнано за ОСОБА_1 (право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 175,3 кв.м.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 .

Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 та в квартиру АДРЕСА_2 .

Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , розміщеної на 3-му поверсі чотирьох поверхового будинку та яка являє собою окрему (загальну) квартиру, що складається з п`яти кімнат, житловою площею 125,6 кв.м, загальною площею 175,3 кв.м:

- у користування ОСОБА_1 виділено: житлову кімнату 2-а площею 15,4 кв.м та житлову кімнату 3-а - площею 18,9 кв.м, балкон-0,5 кв.м;

- у користування ОСОБА_2 виділено: 1-а кімната -13,6 кв.м, 4-а кімната - 46,9 кв.м, 5-а кімната - 30,8 кв.м, ванна кімната (санвузол) - 3,7 кв.м, балком - 1,1 кв.м;

- кухню, ванну кімнату (вбиральню) та коридор залишено в загальному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 15 567 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

09.10.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Вакуліна А.І. надала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правову допомогу адвоката в розмірі 21 600,00 грн.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Згідно ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, становлять ті оплатні дії, які передбачені цивільно-процесуальних кодексом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові від 22.12.2018 р. у справі № 826/856/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із правовою допомогою, компенсації підлягають лише ті послуги, які вказано в договорі.

Згідно з Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами статей 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний суд зазначав, що у підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката міститься у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17 та від 16.09.2019 у справі № 755/6702/16-а.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Також згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Судом встановлено, що для підтвердження надання правничої допомоги та представництва інтересів ОСОБА_1 , адвокатом Вакуліною А.І. було надано суду Договір №02-12/2023 про надання правничої (правової) допомоги від 07.12.2023 року (т.1 а.с.231-232).

Разом з заявою про стягнення судових витрат, представником позивача було надано Акт №1 від 09.10.2024 року звірки надання послуг за Договором №02-12/2023 про надання правничої (правової) допомоги від 07.12.2023 року, в якому зазначено, що послуги, передбачені цим Договором, надані Адвокатським об`єднанням в рамках судової справи №522/23623/23 у встановлений термін, у повному обсязі та із дотриманням інших умов основного Договору відповідно до переліку:

- складання та подання позовної заяви про розподіл майна подружжя (5 годин) 9 000,00 грн.;

- складання та подання заяви про забезпечення позову (2 години) 1 500,00 грн.;

- судове засідання 1 (15.02.2024 року) 1 500,00 грн.;

- судове засідання 2 (25.03.2024 року) 1 500,00 грн.;

- судове засідання 3 (29.04.2024 року) 1 500,00 грн.;

- судове засідання 4 (12.06.2024 року) 1 500,00 грн.;

- судове засідання 5 (22.07.2024 року) 1 500,00 грн.;

- судове засідання 6 (08.10.2024 року) 1 500,00 грн.

Згідно зазначеного Акту загальна вартість послуг наданих Адвокатським об`єднанням склала 21 600,00 грн.

Оплати були зроблені

- 01.01.2024 року у розмірі 13 500,00 грн.;

- 20.05.2024 року у розмірі 1 000,00 грн.;

- 05.07.2024 року у розмірі 3 100,00 грн.;

- 20.08.2024 року у розмірі 4 000,00 грн.

У Клієнта претензій до якості та обсягів наданих послуг немає (т.1 а.с.230).

Відповідно до статті 134 ЦПК України передбачено обов`язок сторін попередньо визначити суми судових витрат. Зокрема, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша цієї статті).

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина друга цієї статті).

Згідно позовних вимог позивач зазначив, що ним понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за пред`явлення позову у розмірі 8 052,00 грн., а також у вигляді сплати судового збору за пред`явлення заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 грн. Понесення будь-яких інших судових витрат при розгляді даної справи більше не планується.

Під час розгляду справи стороною позивача заяв/клопотань щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи також не було надано.

Крім того, сторона відповідачки заперечував проти стягнення витрат на професійну правову допомогу, посилаючись на те, що у позові зазначалось тільки про витрати у вигляді судового збору, які суд врахував при ухвалені судового рішення, про будь-які інші витрати в заявах не зазначалось, а сума, яку просила стягнути сторона позивача неспівмірна зі складністю даної справи, та є занадто великою.

За викладених обставин, з урахування заперечень представника ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне відмовити представнику ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, у зв`язку з неподанням у встановлений законом порядку відповідної заяви згідно до ч.2 ст.134 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.247, 258-260, 268, 270, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Вакуліної Анни Ігорівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні майном та визначення порядку користування майном відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 23.12.2024 року.

Суддя Домусчі Л.В.