Провадження № 2/638/4942/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання прав іпотекодержателя,-

ВСТАНОВИВ:

03.07.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова через підсистему «Електронний Суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Сенс Банк» в особі представника адвоката Ременюк Т.О. до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання прав іпотекодержателя, згідно прохальної частини якої просить суд: визнати за Акціонерним товариством «Сенс Банк» право іпотеки на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , на умовах, передбачених договором іпотеки від 29.05.2006 року; внести запис до державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та внести запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження вказаного приміщення.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтею 175, 177 ЦПК України.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишення заяви без руху.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно частини 1 статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Проте, представником позивача при подачі позову до суду, а саме документ, який сформований в систему «Електронний суд»: «позовна заява» вказано в якості відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Однак, до вказаної позовної заяви долучено ще один екземпляр позовної заяви, в якій вказано в якості відповідача: ОСОБА_1 , а в якості третьої особи: ОСОБА_2 .

Тобто, позивачу необхідно уточнити статус процесуальних сторін відповідно до ЦПК України, оскільки між двома аналогічними позовними заявами є суттєві розбіжності та протиріччя.

Також, в прохальній частині позову позивач просить суд: визнати за Акціонерним товариством «Сенс Банк» право іпотеки на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , на умовах, передбачених договором іпотеки від 29.05.2006 року.

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.08.2019 у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Вимога позивача про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна пов`язана з майновим інтересом, що свідчить про її майновий характер. Отже, позов про визнання права іпотекодержателя необхідно розглядати саме як вимогу майнового характеру, оскільки, визнавши за собою таке право, іпотекодержатель набуває легітимного очікування успішної реалізації своєї можливості отримати у власність майно (нерухоме майно або грошові кошти) для задоволення своїх майнових вимог до боржника за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17).

Враховуючи майновий характер позовної вимоги про визнання права іпотеки, для встановлення розміру судового збору, який необхідно сплатити за звернення із цим позовом до суду, необхідно вказати ціну позову, виходячи з вартості предмета іпотеки, визначеної у договорі іпотеки, посвідченому 29.05.2006 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. за реєстровим №708 (відповідну процесуальну позицію викладено в ухвалах Верховного Суду від 18.05.2022 та від 10.01.2023 у справі № 918/459/21; в ухвалі від 19.12. 2022 у cправі № 922/3620/21).

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідну заяву або скаргу було подано до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання до позовної заяви юридичною особою майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 встановлюється у розмірі 3 028,00 грн.

Отже, за подання позову майнового характеру необхідно сплатити судовий збір у розмірі, розрахованому наступним чином: 634 343,12 грн (вартість предмета іпотеки, яка вказана у іпотечному договорі №830/15-27/14-7/06-231) х 1,5% = 9 515,15 грн.

Оскільки при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 4 844,80 грн., сплачено за дві вимоги немайнового характеру, тобто по 2 422,40 грн. за кожну, а тому доплаті підлягає судовий збір у розмірі 7 092,75 грн .

Відповідно до статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 175. 177, 185, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання прав іпотекодержателя залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки заяви в строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення позивачу ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених вище недоліків заява вважатиметься не поданою та буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: