Справа № 303/6076/24
УХВАЛА

22 серпня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Вагерич О.С.,

за участю

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.06.2016 між ОСОБА_2 та АТ «Ощадбанк» укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання ОСОБА_2 заяви № 342094 від 17.06.2016 про приєднання до ДКБО. На його банківському рахунку знаходились грошові кошти, але в кінці 2023 року звернувшись до відділення банку для їхнього зняття виявив, що кошти списані через неактивність рахунку. Зважаючи на це ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 111,14 доларів США та зарахувати їх на картковий рахунок № НОМЕР_1 . При цьому позов ґрунтується, зокрема на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою суду від 22.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання по справі призначено на 22.08.2024 року.

Позивач Хабенський в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в запереченнях, зокрема, вказав на правильність визначеної підсудності та відсутність підстав для передачі справи на розгляд іншого суду за підсудністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про передачу справи на розгляд Печерського районного суду міста Києва за підсудністю. Клопотання обґрунтоване тим, що місцезнаходженням відповідача АТ «Державний ощадний банк України» є м. Київ, а підстави та предмет позову свідчать про те, що АТ «Ощадбанк» в межах цієї справи не надавав будь-яких послуг, в тому числі фінансових послуг ОСОБА_2 , які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Відтак ч. 5 ст. 28 ЦПК України в цьому випадку застосуванню не підлягає.

Заслухавши позицію представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу про прийняття до розгляду та відкриття провадження у цій справі суд виходив із того, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому з урахування положень ч. 5 ст. 28 ЦПК України справа підсудна цьому суду.

Суд звертає увагу на те, що предметом позовних вимог є визнання дій відповідача незаконними щодо списання комісії з рахунку позивача через його неактивність. За обставинами справи відповідач здійснює банківське обслуговування грошового рахунку позивача на підставі укладеного договору, що також не заперечується сторонами.

З преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» слідує, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. За п. 2 ч. 3 ст. 47 вказаного Закону до банківських послуг належать, зокрема, відкриття та ведення поточних (розрахункових, кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, клієнт за договором банківського рахунку є споживачем банківських послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

До відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать відносини, які виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб (у тому числі про відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій). Вказаний висновок узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду в постанові від 10.08.2023 року (справа № 990/93/23).

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Враховуючи наведене, оскільки в цій справі на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», позивач мав право звернутися до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за своїм зареєстрованим місцем проживання.

При цьому право обирати суд до якого подавати такий позов у разі наявності альтернативної підсудності законодавцем надано саме позивачу.

Верховний Суд в ухвалі від 02.07.2018 року (справа №552/9770/14-ц) вказав на те, що право вибору між судами, яким згідно із загальним правилом підсудності цивільних справ і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

За встановлених обставин, клопотання представника позивача про передачу справи на розгляд іншого суду за підсудністю слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 19, 27, 28, 30, 31, 259-261, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника позивача про передачу справи на розгляд іншого суду за підсудністю залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22.08.2024 року.

Суддя А.М.Заболотний