ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті додаткового рішення

07 червня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/3486/23

Головуючий у першій інстанції - Бараненко С.М.

Апеляційне провадження № 22-з/4823/56/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,-

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Остерська міська рада Чернігівського району Чернігівської області,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування реєстрації місця проживання,-

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просили скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.02.2024 позов задоволено.

Скасовано реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 .

Скасовано реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 6 073,60 грн, з яких судовий збір в розмірі 1 073,60 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.05.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.02.2024 - скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування реєстрації місця проживання - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по 1610,40 грн з кожного судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

29.05.2024 представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Дідик І.М. звернувся через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему з заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Заяву обґрунтовував тим, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.05.2024 не вирішено питання про перерозподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

У заяві від 07.06.2024 представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Лущик О.М. висловила заперечення щодо розміру суми правничої допомоги, вважаючи такий розмір суттєво завищеним, неспівмірним розміру витрат, заявлених до стягнення та необґрунтованим з урахуванням складності справи, щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Указує, що сторона відповідача не надала детальний опис наданих послуг та максимально можливий обсяг доказів, що реально підтверджує заявлений розмір витрат на адвоката у тому розмірі, який просить стягнути, доказів обґрунтованості умов договору про надання послуг (погодинні ставки працівників адвокатського об`єднання відповідно до займаної посади), витрачений час на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо).

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що у задоволенні зави ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення належить відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.04.2024 питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи не вирішувалось.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, в якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу та підстав для їх стягнення.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №757/29103/20-ц зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Як убачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_3 в Козелецькому районному суді Чернігівської області здійснювали:

- адвокат Дідик І.М. згідно із ордером про надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1362116, виданим 10.10.2023 адвокатським об`єднанням «Адвокатське об`єднання «Естер Гардіанс» на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 01.09.2023 (том 1, а.с. 67);

- адвокат Ковальчук М.О. згідно із ордером про надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1369248, виданим 01.11.2023 адвокатським об`єднанням «Адвокатське об`єднання «Естер Гардіанс» на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 01.09.2023 (том 1, а.с. 78).

У відзиві на позовну заяву адвокат Дідик І.М. зазначав, що відповідачем сплачено адвокату за надання правової допомоги 20 000 грн, докази на підтвердження понесення судових витрат відповідачем будуть надані суду у встановленому законодавством порядку (т. 1, а.с. 61-66).

До заяви про ухвалення додаткового рішення як докази понесення витрат на послуги адвоката додано:

1. Копію акту наданих послуг № 1 від 15.04.2024 до договору № б/н від 01.09.2023, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Естер Гардіанс» (виконавець) та ОСОБА_3 (замовник), про те, що виконавцем надано адвокатські послуги щодо представництва інтересів ОСОБА_3 як відповідача у справі № 734/3486/23, під час розгляду вказаної справи в суді першої інстанції на суму 20 000 грн (том 2, а.с. 5);

2. Копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 30.11.2023, укладеної між Адвокатським об`єднанням «Естер Гардіанс» та ОСОБА_3 (том 2, а.с. 5 зворот);

3. Копію рахунку на оплату гонорару № 1 від 01.09.2023 за договором про надання правової допомоги № б/н від 01.09.2023, виданого Адвокатським об`єднанням «Естер Гардіанс» ОСОБА_3, з призначенням: за надання адвокатських послуг щодо представництва інтересів ОСОБА_3 як відповідача у справі № 734/3486/23, під час розгляду вказаної справи в суді першої інстанції на суму 20 000 грн (том 2, а.с. 6);

4. Докази надсилання сторонам заяви про ухвалення додаткового рішення по справі № 734/3486/23 з доказами надання правової допомоги, у паперовій формі листом з описом вкладення (том 2, а.с. 7-10).

Із ордерів серії АА № 1362116, серії АА № 1369248 вбачається, що вони видані адвокату Дідик І.М. та адвокату Ковальчук М.О. Адвокатським об`єднанням «Естер Гардіанс» на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 01.09.2023.

Акт наданих послуг № 1 від 15.04.2024 укладено між Адвокатським об`єднанням «Естер Гардіанс» та ОСОБА_3 до договору № б/н від 01.09.2023, рахунок на оплату гонорару № 1 від 01.09.2023 видано Адвокатським об`єднанням «Естер Гардіанс» ОСОБА_3 за договором про надання правової допомоги № б/н від 01.09.2023.

Однак, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані разом із заявою про прийняття додаткового рішення, заявник не надав копію або оригінал договору про надання правової допомоги № б/н від 01.09.2023.

За відсутності договору про надання правової допомоги суд позбавлений можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, визначеного (як про це вказано в акті наданих послуг № 1 від 15.04.2024) договором про надання правової допомоги. Саме по собі підписання акту про надані послуги за відсутності договору, в якому обумовлений розмір та/або порядок обчислення адвокатського гонорару, не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру такого гонорару (Правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20).

Оскільки заявник не надав договору про надання правової допомоги апеляційний суд дійшов висновку, що він не підтвердив належними доказами (яким у цьому випадку є договір про надання правової допомоги) вартість наданих йому послуг, перелік яких зазначено в акті; розмір заявлених до стягнення витрат не є доведеним.

Крім того, матеріали справи не містять доказів співпраці Адвокатського об`єднання «Естер Гардіанс» та адвокатів Дідик І.М. та Ковальчук М.О.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.11.2018 у справі №910/23210/17 зазначено: «Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування».

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність заявником належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу в цій справі, а тому в ухваленні додаткового рішення за заявою ОСОБА_3 про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн належить відмовити.

Керуючись ст. 137, 141, 259, 260, 261, 270, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_3 у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування реєстрації місця проживання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 11 червня 2024 року.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко