КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
28 травня 2024 року місто Київ.
Справа №758/8401/20
Апеляційне провадження № 22-з/824/831/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Желепи О.В.,
суддів: Немировська О.В., Євграфової Є.П.
за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження заяву Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежна страхова компанія» про ухвалення додаткової постанови в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року (ухвалено у складі судді Захарчук С. С., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежна страхова компанія» про визнання недійсним протоколу узгодження розміру страхового відшкодування та стягнення суми
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25.10.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 29 січня 2023 року засобами поштового зв`язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить оскаржуване рішення скасувати та направити справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року - залишено без змін.

29 квітня 2024 року представник відповідача - ОСОБА_2 подав до Київського апеляційного суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УПСК» вартість витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Зазначає, що ним були понесені додаткові витрати на правничу допомогу при представництві його інтересів та складання процесуальних документів у даній цивільній справі.

27 травня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_1 на клопотання позивача, якими просить відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Вважає вимоги представника відповідача надуманими, а їх задоволення буде суперечити принципу розподілу таких витрат, справедливості та розумності.

Зазначає, що відзив відповідача на апеляційну скаргу повністю продублював фрагменти тексту оскаржуваного рішення, без долучення жодного додаткового доказу, інформації або обставин, які б сприяли ухваленню справедливого рішення.

Вказує, що упродовж усього розгляду цивільної справи представник відповідача у судове засідання не з`являвся.

Також зазначає, що стягнення коштів у сумі 8 000 грн є великим тягарем для позивача.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заперечували проти задоволення заяви. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду належно повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О.В., пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню .

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Ухвалюючи по справі рішення про залишення апеляційної скарги без задоволення, суд не вирішував питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, понесених відповідачем під час апеляційного розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, до відзиву на апеляційну скаргу представником відповідача були долучені належним чином засвідчені копії наступних документів: копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 10 липня 2023 року № 1/07-2023; копія Акту про надання правничої (правової) допомоги № 145 від 02 лютого 2024 року, відповідно до якого АО «Ентропія права» надало таку послугу: підготовка та подання до Київського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 щодо оскарження рішення суду першої інстанції. Загальна вартість такої послуги становить 8 000 грн; копія платіжної інструкції про сплату за юридичні послуги; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копія ордеру на надання правничої допомоги.

У Рішенні по справі «Белоусов проти України» (Заява №4494/07) ССГІЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені:

«115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він мас сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, пан Вущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважав витрати «фактично понесеними».

Такий же висновок ЄСПЛ викладений у рішенні по справі «Савін проти України» (Заяви №34725/08):

«96. Суд зазначає, що, хоча заявник ще не оплатив адвокатські послуги, він зобов`язаний оплатити їх відповідно до договірних зобов`язань. Як вбачається з матеріалів справи, пан Крістенко представляв заявника протягом усього провадження у Суді, а тому мас право вимагати оплати його послуг за договором. Відповідно Суд вважає ці витрати «фактичними».

У постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15 вказано «чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.»

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем під час розгляду справи в апеляційній інстанції дійсно були понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката Овчаренка Руслана В`ячеславовича.

Однак колегія суддів бере до уваги довід представника позивача про те, що відзив на апеляційну скаргу не потребує додаткового аналізу судової практики та побудований на мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому визначена представником відповідача ціна за послуги з правничої допомоги є завищеною.

Зокрема, відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у справах № 756/2114/17 і № 911/3386/17 підготовка справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи в разі незмінності правової позиції сторони у судах попередніх інстанцій, з огляду на що, не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу відповідачу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права, бо відповідач не міг бути необізнаним із позицією позивача, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи й доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача не змінився з моменту розгляду справи в суді першої інстанції.

Також апеляційний суд бере до уваги довід представника відповідача про те, що представник відповідача не брав участі в жодному судовому засіданні Київського апеляційного суду, незважаючи на його належне повідомлення.

З огляду на викладене, суд вважає адекватним і розумним розміром витрат на правничу допомогу в апеляційному суді, що можуть бути стягнуті з позивача на користь відповідача 2 000 грн .

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі частковогозадоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вже зазначалось вище, судом апеляційної інстанції залишено апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення - без змін, колегія суддів вважає, що на користь Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежна страхова компанія» з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог та з урахуванням їх розумності, а саме в розмірі 2 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 141, 268, 270 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Заяву Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежна страхова компанія» про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежна страхова компанія» витрати на правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 2 000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.В. Немировська

Є.П. Євграфова