Справа № 303/5141/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 червня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів Кожух О.А., Джуги С.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Волошин Вікторія Василівна на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а :

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов мотивує тим, що 22.07.2021 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був зареєстрований у відділі ДРАЦС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на повному утриманні позивачки. У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 починаючи з серпня 2022 року проживає окремо від сім`ї, жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі частки від всіх його видів заробітку (доходу).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14 липня 2023 року позов задоволено повністю.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2023 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 гривні.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з даним рішенням, відповідач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Волошин В.В., подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково, тобто стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на його утриманні є ще одна дитина від попереднього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на яку він відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2019 року сплачує аліменти у розмірі 1600 грн. Вказує, що апелянт не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, однак у іншому розмірі. Виходячи з норм СК України на утримання двох дітей стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини всіх доходів (заробітку), тобто на одну дитину припадає частка у розмірі 1/6, в такому розмірі просить присудити. Крім цього вказує на те, що суд першої інстанції прийняв рішення без відома та повідомлення апелянта, що в результаті призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак є підставою для скасування рішення та ухвалення нового.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зазначає, що відповідач не проживає з дитиною та не опікується сином з серпня 2022 року. Позивачка разом з дитиною проживає у квартирі її батьків. Відповідач тривалий час ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, і син знаходиться на повному утриманні позивачки. ОСОБА_2 не працює, оскільки доглядає малолітнього сина до досягнення дитиною трьох років, у зв`язку з чим отримує допомогу у розмірі 860 грн, що є єдиним джерелом її доходу. Позивачці постійно допомагають батьки, оскільки кошти у розмірі 860 грн. є мізерними. На час пред`явлення позову відповідач працював торговим агентом у ТОВ «Корона» та щомісячно отримував дохід. Доводи апелянта про необхідність визначення розміру аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) з посиланням на те, що апелянта має неповнолітню доньку від першого шлюбу, не спростовують обов`язку апелянта, як батька, який є молодою та працездатною особою забезпечувати належне утримання свого малолітнього сина.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Відділом РАЦСу у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено актовий запис №346, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Судом встановлено, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2023 року у справі № 303/4265/23 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8, посилання в мережі Internet на Єдиний державний реєстр судових рішень - https://reyestr.court.gov.ua/Review/112222678).

У сторін у шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Сторони зареєстровані та проживають нарізно:

позивачка ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6, 11, 12);

відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15, 16).

Відповідно до доказів, наданими відповідачем апеляційному суду встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , видане 13.10.2016 Мукачівським міським ВДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з актовим записом № 907)

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2019 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, щомісячно, починаючи з 19.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до доданого до відзиву на апеляційну скаргу розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 72311534 від 29.01.2024 вбачається, що за період з червня 2023 р. по січень 2024 р. нараховано суму аліментів, яка підлягає стягненню у розмірі 24680,87, апелянтом сплачено аліментів на загальну суму 8800,00грн., відтак станом на 01.02.2024 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 15880,87 грн.

Конвенція про права дитини передбачає, що держави-учасниці:

зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ст. 3 ч. 2);

поважають відповідальність, права і обов`язки батьків … належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5);

забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ст. 6 ч. 2);

докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батьки … несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 ч. 1);

визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 ч.ч. 1, 2);

визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом (ст. 31 ч. 1);

жодне в цій Конвенції не торкається будь-яких положень, які більшою мірою сприяють здійсненню прав дитини і можуть міститися: a) в законі Держави-учасниці, або b) в нормах міжнародного права, що діють щодо даної держави (ст. 41).

Відповідно до Конституції України, норм СК України, які узгоджуються з приписами Конвенції про права дитини:

кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51 Конституції України);

мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; за загальним правилом, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 ч.ч. 1, 2 СК України);

батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3);

розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (182 ч. 2);

той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину (ст. 183 ч. 5).

У рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Таким чином, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин.

Маючи на своєму утриманні малолітню дитину позивачка поза будь-яким обґрунтованим сумнівом несе основний тягар як матеріального утримання дитини, так і її виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дитину та організацію її життя.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Заперечуючи проти вимог позивачки відповідач посилався на необхідність утримання дитини від свого першого шлюбу. Втім, у справі немає доказів наявності у відповідача вад здоров`я, які б перешкоджали йому працювати, не позбавлений відповідач і можливості вживати активні заходи до працевлаштування. Утримання дитини, яка народилися у відповідача раніше в шлюбі, не впливає на його обов`язок щодо надання належного утримання спільній із позивачкою дитині. Факт наявності у відповідача іншої дитини не є безумовним для врахування при визначенні розміру аліментів, які з нього належить стягнути.

Щодо посилання апелянта на приписи СК України, що на утримання двох дітей стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх доходів (заробітку), а відтак на одну дитину припадає частка у розмірі 1/6 колегія суддів відхиляє, оскільки тлумачення частини першої статті 182 та частини п`ятої статті 183 СК України свідчить, що обмеження щодо розміру аліментів, передбачене частиною п`ятою статті 183 СК України встановлено виключно для справ, що розглядаються у порядку наказного провадження, яке призначене для стягнення грошових сум незначного розміру (Постанова ВС від 16 червня 2021 року у справі № 308/9827/19 (провадження № 61-3155св21)

Відтак відповідач є працездатною особою у продуктивному віці, здатний і має можливість заробляти своєю працею кошти і реалізує її на свій розсуд, спроможний заробляти кошти на власне утримання та для виконання обов`язку з надання достатнього утримання своїй дитині. Протилежного в справі не встановлено і відповідачем не доведено.

За наведених обставин слід визнати, що у позивачки ОСОБА_2 виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Власне недостатність у матері коштів на утримання дитини сумнівів не викликає, відповідні доводи позивачки не спростовані. Відповідач не обґрунтував і не довів наявності конкретних підстав для відмови позивачці в задоволенні її вимог, не спростував у належний процесуальний спосіб її правової позиції, не довів своєї неспроможності сплачувати аліменти в заявленому до подальшого стягнення розмірі, доводи відповідача ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Щодо посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку направленням відповідачу копії ухвали на адресу, де відповідач не проживає та знятий з реєстрації та неповідомленням через офіційну сторінку суду, такі теж не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було надіслано апелянту на адресу його місця реєстрації згідно витягу № 111583 від 13.06.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 15, 16), поштове відправлення не вручено особі по причині «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 у справі № 2-6236/11 (провадження №61-6596ск20) зробив правові висновки про те, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відтак суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позову з додержанням норм матеріального та процесуального права, виходячи з необхідності забезпечення та захисту найважливіших інтересів дитини, чого доводи апеляції жодним чином не спростовують по суті, тому на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію відповідача, слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 липня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 червня 2024 року.

Головуючий:

Судді: