КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 382/1895/23 Головуючий у 1 інстанції: Кисіль О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2024 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованістьза кредитним договором в розмірі 109 760,23 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що 07 квітня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 280006-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» 07 квітня 2021 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 280006-КС-001 про надання кредиту.

Зазначило, що 07 квітня 2021 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 280006-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2532, на номер телефону 380 (99) 058-95-28 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено.

Вважало, що наведене свідчить про те, що 07 квітня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 280006-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 42 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (далі - Правила).

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0.86586905 процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості за кредитом, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів.

Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Зазначило, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 42 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Посилалося на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором та у боржника станом на 02 листопада 2023 року утворилась заборгованість за договором № 280006-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 109 760,23 грн, у тому числі: сума прострочених платежів за тілом кредиту - 42 000,00 грн; сума прострочених платежів за процентами - 61 460,23 грн; сума прострочених платежів за комісією - 6 300,00 грн.

ОСОБА_1 через веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшла до особистого кабінету та з особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подала заявку на отримання кредиту, де відповідно вказала номер свого поточного (карткового) рахунку.

Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.

У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2024 року у позові відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 03 квітня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу та просило скасувати рішення і ухвалити нове про задоволення позову.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що предметом дослідження у цій справі в першу чергу мало бути встановлення факту отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором.

З метою підтвердження факту видачу кредитних коштів, позивач додав до позовної заяви дві довідки сформовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» (далі - ТОВ «Елаєнс») 10 листопада 2023 року, які підтверджують здійснення позивачем перерахування кредитних коштів на загальну суму сумі 42 000,00 грн на банківську картку відповідача та успішність проведених операцій.

ТОВ «ФК «Елаєнс» надає посередницькі послуги на підставі договору від 14 грудня 2017 року № 41084239 про надання послуг з переказу грошових коштiв (переказ на картку) від 14 грудня 2017 року.

Надання таких послуг повністю відповідає положенням ст. ст. 3, 6, 9 Закону України «Про електронну комерцію», а довідки є належними та допустимими доказами видачі кредитних коштів, у розумінні ст.ст. 73, 76, 77, 91, 96 ЦПК України.

Однак, судом першої інстанції не було належним чином досліджено та взято до уваги ці докази, зокрема, що кредитні кошти отримані саме у дату укладення кредитного договору та у розмірі, що встановлений п. 1 кредитного договору, а також дата перерахування коштів та суми перерахування відповідають довідкам, сформованим 10 листопада 2023 року ТОВ «ФК «Елаєнс», при цьому зі сторони відповідача не було надано жодного доказу на спростування факту видачі йому кредитних коштів.

Позивачем було надано не роздруківку з сайту, а оригінал кредитного договору, який містить усі істотні умови договору, а також в візуальну форму послідовності дій клієнта, що складена відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Візуальна форма послідовності дій клієнта, що була додана до позовної заяви є належним та допустим доказом у даній справі, який відображає реквізити електронного документа, які були нанесені клієнтом, їх послідовність і час.

Судом не було враховано висновків Верховного Суду щодо наявності/відсутності електронного підпису на електронному доказів, а також права позивача змінювати електронний кредитний договір на свій розсуд і в будь-який час.

Відповідач, який взагалі не цікавився розглядом справи, не довів відсутність цілісності кредитного договору.

Судом першої інстанції не було враховано принципу презумпції правочину.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачу відзиву.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що з копії паспорту споживчого кредиту в сумі 42 000,00 грн строком на 24 тижні під фіксовану ставку відсотків з комісією 6 300,00 грн вбачається, що вказано сторони кредиту, проте не виконано вимоги ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 17-19).

З копії договору № 280006-КС-001 вбачається, що сторонами цього договору зазначено ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , проте не вбачається виконання вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.20-21, 44-46).

ТОВ «Бізнес Позика» 07 квітня 2021 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 280006-КС-001 про надання кредиту (а.с. 22-23).

Відповідь заявника/позичальника, якому адресована пропозиція укласти договір про кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю та ця відповідь не містить електронного підпису відправника (а.с.24-25).

Також у справі міститься візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта, як і довідка про перерахування коштів містить підписи керівника підприємства (а.с. 26-31).

Також позивач надав Правила надання споживчих кредитів, які не підписані відповідачем у справі (а.с.32-37).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та розпорядження про видачу ТОВ «Бізнес Позика» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» зареєстроване як фінансова установа, має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту (а.с. 38-42).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 02 листопада 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 109 760,23 грн, у тому числі: сума прострочених платежів за тілом кредиту - 42 000,00 грн, сума прострочених платежів за процентами - 61 460,23 грн, сума прострочених платежів за комісією - 6 300,00 грн (а.с.10-16).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 42 000,00 грн, в тому числі того, що кредитний договір укладений у зазначений у позові день, та був підписаний електронним підписом відповідачем.

Також позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що долучені до матеріалів справи анкета-заява та Правила є складовою частиною кредитного договору.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем не доведено своїх позовних вимог та не підтверджено належними доказами.

Так, позивач не надав належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 42 000,00 грн, в тому числі того, що кредитний договір укладений та підписаний електронним підписом відповідачем.

Також позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що долучені до матеріалів справи анкета-заява та Правила є складовою частиною кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач надав довідки від 10 листопада 2023 року, сформовані ТОВ «Елаєнс», якийнадає посередницькі послуги на підставі договору від 14 грудня 2017 року № 41084239 про надання послуг з переказу грошових коштiв, які підтверджують здійснення позивачем перерахування кредитних коштів на загальну суму 42 000,00 грн на банківську картку відповідача та успішність проведених операцій, є неприйнятними.

Зазначені позивачем довідки 10 листопада 2023 року, сформовані ТОВ «Елаєнс» не підтверджують укладення договору кредиту між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 .

Посилання на те, що позивач надав не роздруківку з сайту, а оригінал кредитного договору, який містить усі істотні умови договору, а також візуальну форму послідовності дій клієнта, що складена відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» не спростовують висновки суду першої інстанції про недоведеність укладення договору кредиту відповідно до вимог Закону.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Позивач належним чином не підтвердив свої вимоги про укладення договору кредиту та наявності заборгованості відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» залишити без задоволення.

Заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко