ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/9855/21

провадження № 22-ц/4809/151/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Павелко І.Л. від 14 вересня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Покладової Т.В., стягувач - Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради», -

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною скаргою, мотивуючи його тим, що 29 червня 2022 року Кіровський районний суд м. Кіровограда прийняв рішення, яким стягнуто з неї на користь Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання в сумі 17753,12 грн. та судові витрати в сумі 1098,16 грн. На підставі вказаного рішення суду 08.02.2023 було видано виконавчий лист, а 17.03.2023 відкрито виконавче провадження.

Вказала, що 25 травня 2023 року їй стало відомо про те, що з пенсійних нарахувань в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з неї було стягнуто 769,75 грн відповідно до виконавчого провадження. Лише після звернення до виконавчої служби, вона дізналась про те, що 17.03.2023 було відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості.

Боржник вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2023 року підлягає скасуванню, оскільки вона була не повідомлена про існування постанови про відкриття виконавчого провадження, а також в порушення норм Закону України №3048-ІХ від 11 квітня 2023 року, який набрав чинність 06 травня 2023 року «Про внесення змін до деяких Законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час воєнного стану» безпідставно почалося примусове стягнення грошових коштів з пенсії, що є єдиним джерелом її доходів.

Посилаючись на ці обставини справи, ОСОБА_1 просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.03.2023 та повернути їй незаконно зняті з пенсійного рахунку кошти в розмірі 769,75 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 69,00 грн.

У задоволенні вимог про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження та її скасування - відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким визнати постанову про відкриття виконавчого провадження незаконною та її скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем було порушено строки відправлення їй копії постанови про відкриття виконавчого провадження, порушила правила територіальної юрисдикції щодо місця виконання рішення, не перевірила повноваження представника стягувача при подачі заяви про примусове виконання рішення, а також в порушення норм Закону України №3048-ІХ від 11 квітня 2023 року, який набрав чинність 06 травня 2023 року звернула стягнення з пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.06.2022 Кіровським районним судом міста Кіровограда видано виконавчий лист по справі 404/9855/21 за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» 16 577,41 грн боргу за послуги теплопостачання, 570,66грн. - 3% річних, 605,05грн. індекс інфляції, а також сплачений судовий збір у розмірі 1 098,16грн.

16.02.2023 Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» подано заяву про примусове виконання рішення на ім`я заступника начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Проценко Л.М.

Державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Покладовою Т.В. 17.03.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам рекомендованим листом за вихідним номером 19599, 19600 від 17.03.2023.

01.05.2023 до виконавчої служби повернувся від боржника конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

21.04.2023 державним виконавцем на актуальний рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я боржника виставлено платіжну інструкцію за якою на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 769,75 грн.

23.05.2023 державний виконавець, згідно платіжної інструкції №8236 від 23.05.2023 перерахував боржнику 700,75 грн, як помилково стягнутих коштів, а 69,00 грн перерахував як витрати виконавчого провадження.

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відсутні.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, а згідно зі статтею 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і приводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга та третя статті 451 ЦПК України).

Звертаючись зі скаргою до суду про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 послалась на неповідомлення її про відкриття виконавчого провадження, а також в порушення норм Закону України №3048-ІХ від 11 квітня 2023 року, який набрав чинність 06 травня 2023 року, державний виконавець звернула стягнення з пенсії.

Так, Законом України від 15.03.2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», що набрав чинності 26.03.2022 року (далі - Закон № 2129), тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Вказані положення Закону щодо неможливості звернення стягнення на заробітну плату боржника були скасовані прийнятим 11.04.2023 року. Верховною Радою України Законом України № 3048-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», який набрав чинності 06.05.2023 року.

Отже, починаючи з 26.03.2022 року у державного виконавця відсутні підстави для звернення стягнення на пенсію боржника під час здійснення виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Як встановлено судом, кошти в сумі 769,75 грн з рахунку пенсійних виплат ОСОБА_1 були стягнуті помилково, постанова про звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 державним виконавцем не виносилась та до пенсійного фонду не направлялась, у постанові про відкриття виконавчого провадження дане питання не вирішувалось, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Що стосується доводів скаржника про неотримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та невчасного її направлення суд констатує, що дані обставини за Законом України «Про виконавче провадження» не є підставою для визнання постанови про відкриття виконавчого провадження незаконною і її скасування, а можуть бути підставою для подання відповідної скарги на дії державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови 12.03.2024.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань Л.М. Дьомич