Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/512/24
Провадження № 2/506/166/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2024 року селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Вказана позовна заява надійшла до суду 31.05.2024 року через систему «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 квітня 2015 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з відповідачем. Спільне життя у них не склалося, оскільки між ними виникали суттєві розбіжності у поглядах на сімейне життя та життя в цілому, виховання дитини, у зв`язку з чим виникали конфлікти та суперечки, що спричинило втрату почуття любові та поваги один до одного. З квітня 2022 року відповідач з донькою переїхали проживати на орендовану квартиру та з того часу вони проживають окремо. Декілька разів вони намагалися примиритися, але ці спроби не принесли ніякого результату та стосунки між ними остаточно розладилися, а сварки стали постійними. Тому вже тривалий час, а саме протягом 2 років вони остаточно припинили шлюбні відносини та не підтримують зв`язок один з одним, не ведуть спільного господарства та бюджету, проживають окремо. На думку позивача, примирення між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Тому позивач просив їх шлюб розірвати.

Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, 17.06.2024 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.15/.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає. Після розірвання шлюбу вона бажає і надалі іменуватися шлюбним прізвищем « ОСОБА_4 » /а.с.16/.

Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 25 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №16 /а.с.7/.

Сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.6/, яка проживає з відповідачем.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу.

Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, з квітня 2022 року шлюбні відносини між ними припинені та вони проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому суд дійшов висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому, ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду через систему «Електронний суд» позивач сплатив судовий збір у сумі 968,96 грн /а.с.1/.

Таким чином, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 484,48 грн. (50% від 968,96 грн., сплаченого позивачем), а іншу частину судового збору у сумі 484,48 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, ст.112 СК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу, задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 25 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №16, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , розірвати.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, , що розташоване за адресою: вул. Садова, 1-А, м.Одеса, 65023, повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 484,48 грн., сплачений через АТ «ТАСКОМБАНК» за квитанцією №3557-9961-5202-5883 від 29.05.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 484,48 грн.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяО. Л. Чеботаренко