Справа №489/3930/20 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/1151/24
Постанова

Іменем України

16 липня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Локтіонової О.В.,

із секретарем Біляєвою В.М.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва постановлену 17 червня 2024 року о 09:57 год., під головуванням судді Костюченка Г.С., в приміщенні суду першої інстанції, по справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд судового наказу цього ж суду від 03 вересня 2020 року виданого за заявою ОСОБА_4 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дітей за нововиявленними обставинами,

в с т а н о в и л а:

Судовим наказом від 03 вересня 2020 року, виданим Ленінським районним судом м. Миколаєва, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25 серпня 2020 року до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, а після цього на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття.

У травні 2024 року ОСОБА_3 звернувся в суд з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленними обставинами та його скасування, посилаючись на те, що з відповіді Державної прикордонної служби України від 23 квітня 2024 року йому стало відомо, що 31 серпня 2020 року його діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перетнули державний кордон України, на момент видачі вищевказаного судового наказу не знаходились на території України та не проживали з матір`ю за місцем її реєстрації.

Посилаючись на те що вказані обставини мають істотне значення для справи та існували на час її розгляду, проте не були і не могли бути відомі як суду так і ОСОБА_3 , заявник просив суд задовольнити його заяву.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2024 року, заяву ОСОБА_3 про перегляд судового наказу від 03 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, а тому не можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

ЦПК України не передбачає можливості скасування судового наказу про стягнення аліментів, а у випадку незгоди з судовим наказом боржник вправі захистити своє право шляхом подачі позову про зменшення розміру аліментів (припинення стягнення тощо) на підставі частини сьомої статті 170 ЦПК України. В порядку наказного провадження вирішуються безспірні вимоги без перевірки обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті (пункт 7 частини першої статті 168 ЦПК України).

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не довів наявність нововиявлених обставин, а саме, що на момент видачі судового наказу суду діти насправді не проживали з матір`ю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу районного суду скасувати та справу направити для продовження розгляду до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з ним/нею самих дітей, на утримання яких, власне, і стягуються аліменти. Вказує, що на момент видачі судового наказу суду не було відомо, що діти насправді перетнули державний кордон України, не проживали за місцем реєстрації матері, яка звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини третьої статті 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Отже, недотримання умови щодо подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в межах трьох років з дня набрання рішенням законної сили є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Вказаний строк є присічним і поновленню не підлягає.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 261/4637/13-ц (провадження № 61-22047св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 753/11003/13-ц (провадження № 61-14741св19).

Як вбачається з матеріалів справи судовий наказ про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами, набрав законної сили 03 вересня 2020 року (а.с.25).

Із заявою про перегляд вказаного судового наказу ОСОБА_3 звернувся 10 травня 2024 року.

Тобто, в даному випадку трирічний строк на подання заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами сплив 03 вересня 2023 року і в силу закону не може бути поновлений.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»). Аналогічний висновок міститься в рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України».

Наслідком пропуску строку на подання заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеного ч. 3 статті 424 Цивільного процесуального кодексу України, є відмова у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.

Така ж правова позиція висловлена й у висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 09 січня 2020 року у справі № 2-3923/11.

Натомість ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2024 року помилково прийнято заяву ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, поданої поза межами трирічного строку, та у подальшому розглянуто по суті з постановленням оскаржуваної ухвали, тоді як у відкритті провадження належало відмовити.

Підстави для закриття провадження у справі передбачені статтею 255 ЦПК України і стаття 255 ЦПК України, а також Глава 3 Розділу V ЦПК України «Перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами» не містять такої підстави для закриття провадження у справі як помилкове відкриття, за обставин цієї справи провадження все ж слід закрити, як відкрите помилково.

Вказане узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справ № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19).

З огляду на наведене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, оскаржуване судове рішення слід скасувати, а провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 вересня 2020 року, виданого за заявою ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей за нововиявленними обставинами, закрити, як таке, що відкрите помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 377, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2024 року скасувати, а провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 вересня 2020 року, виданого за заявою ОСОБА_4 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дітей за нововиявленними обставинами, закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 17.07.2024 р.