СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 4-с/759/111/24

ун. № 755/12018/24

13 вересня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Марченко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на дії Головного державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни, боржник: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на дії Головного державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни, боржник: ОСОБА_1 .

Скаргу обґрунтовано тим, що постановою Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Єзерською Анастасією Михайлівною від 22.12.2023 року завершено виконавче провадження № 3122.5018.

Зі змісту вищевказаної постанови Державним виконавцем Єзерською A.M. було встановлено, що борг, виконавчий збір та витрати сплачено у повному обсязі.

Однак, скаржник не погоджується з даною постановою державного виконавця, з огляду на те, що Державний виконавець Єзерська A.M. встановила, що борг, виконавчий збір та витрати сплачено у повному обсязі, при цьому, вказала, що розмір боргу 443 828, 75 грн., однак, як вбачається з Постанови Київського апеляційного суду від 02.12.2021 року: «заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання поновлювальної кредитної лінії №9- 5G9/08-2005MK від 16 серпня 2005 року в загальному розмірі 55 880, 45 доларів США, що станом на дату ухвалення рішення становить 443 828,75 грн.

Отже, сума боргу за рішенням суду була визначена 55 880, 45 доларів США.

Таким чином, вказаними судовими рішеннями встановлені факти наявності договірних кредитних правовідносин між сторонами, отримання боржницею ОСОБА_1 кредиту та обов`язку повернення кредитних коштів та сплати процентів на умовах кредитного договору у іноземній валюті у доларах США, встановлені факти не виконання кредитних зобов`язань, та наявність заборгованості за кредитним договором.

Однак, на дату виконання рішення суду (на дату прийняття оскаржуваної постанови), тобто на 22.12.2023 року офіційний курс НБУ змінився (збільшився) та складав 37,5964 грн. за 1 долар CШA замість 7,945 грн. на 08.02.2011 року. На підставі викладеного, можливо зробити висновок, що сума боргу за виконавчим провадженням погашена частково, а залишок непогашеної заборгованості за рішенням суду досі не погашено.

TOB «Фінансова компанія Інвест-Кредо» вважає дії Державного виконавця з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, передчасними, оскільки повна сума боргу, яка визначена у рішенні суду в доларах США, на час його закінчення не погашена в повному обсязі.

У судове засідання представник скаржника адвокат Усачук О.І. не з`явився та подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги якої підтримав у повному обсязі з підстав викладених у ній.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2011 р. (справа №2-440/11) стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором в сумі 31 800,12 дол. США, заборгованість по процентах 9 741,49 дол. США, 4 797,58 дол. США пеню за прострочення сплати процентів, 9 541,26 дол. США пеню за прострочення повернення кредиту, всього 55 880,45 дол. США, що за курсом НБУ становить 442 008 грн. 75 коп. та 1 820 грн. судових витрат, а всього стягнути 443 828 (чотириста сорок три тисячі вісімсот двадцять вісім) грн. 75 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року (справа №2-440/11) замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ІНВЕСТ-КРЕДО» (ЄРДПОУ 39761587, місце знаходження: 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал,13/2, літ. Б,) у виконавчому провадженні №31225018 з виконання заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2011 р. у цивільній справі №2-440/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №9-5G9/08-2005МК від 16.08.2005 р.

Постановою Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Єзерською Анастасією Михайлівною від 22.12.2023 року завершено виконавче провадження № 3122.5018.

В оскаржуваній постанові зазначено, що борг, виконавчий збір та витрати сплачено у повному обсязі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до п. 22 Інструкції у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, згідно з якою грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14-ц сформовано правові висновки, згідно з якими: «особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону № 606-XIV. Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Із матеріалів справи убачається, що, ухвалюючи рішення у справі, суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням».

Таким чином, ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована сума саме в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а у боржника існує обов`язок виконати зобов`язання саме в іноземній валюті, а не у національній валюті України - гривні.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Головного державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни під час винесення оскаржуваної постанови від 22.12.2023 не відповідають зазначеним вимогам закону, а відтак є неправомірними, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 3, 12, 13, 76-79, 81, 260, 261, 263, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на дії Головного державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни, боржник: ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни щодо прийняття постанови про завершення виконавчого провадження №31225018 від 22.12.2023 року.

Скасувати постанову Головного державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни від 22.12.2023 року про завершення виконавчого провадження №31225018.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ключник А.С.