ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» серпня 2024 року

м. Харків

справа № 638/14568/23

провадження № 22ц/818/2420/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н. П.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», представниця позивача - Городніщева Є. О.,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2024 року в складі судді Щепіхіної В.В.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 01 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5476751 в електронному вигляді. Сума кредиту - 20 000,00 грн, строк кредитування - 360 днів, дата останнього платежу за кредитом - 27 січня 2023 року.

Зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконав та надав їй кредит в сумі 20 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки.

Станом на 03 березня 2022 року ОСОБА_1 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. У зв`язку з чим, у відповідності до пункту 1.5.1. кредитного договору продовжилось нарахування відсотків за стандартною процентною ставкою 1,99% в день.

З введенням воєнного стану в Україні, 24 червня 2022 року за ініціативою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» в індивідуальному порядку здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 23 800,40 грн та надано можливість виконання боргових зобов`язань задля того, щоб споживач в такий складний час зміг вийти на звичайний графік платежів за договором або виконати зобов`язання.

Однак, наданою можливістю відповідачка не скористалася та у період з 25 червня 2022 року по 31 жовтня 2022 року первісним кредитором здійснено нарахування відсотків за стандартною процентною ставкою у розмірі 51 342,00 грн.

29 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набув право грошової вимоги за кредитним договором № 5476751.

Позивачем в межах строку дії договору нараховано відсотки за 60 календарних днів за період з 01 листопада 2022 року по 30 грудня 2022 року в розмірі 23 880,00 грн.

Зазначив, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, вона не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунок попереднього кредитора, ані на рахунок нового кредитора.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 71 342,00 грн, нараховані відсотки за 60 календарних днів - 23 880,00 грн, сплачений судовий збір - 2 147,20 грн та витрати на правову допомогу - 10 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2024 року у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі; стягнути з відповідачки судовий збір за подачу апеляційної скарги та витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8 000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пунктом 1.2 договору факторингу перехід від клієнта Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до фактора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Отже, немає жодних сумнівів, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» відповідно до укладеного договору факторингу №29-05/2023-Ф від 29 травня 2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором у розмірі 71 342,00 грн, з яких 20 000,00 грн - тіло кредиту, 51 342,00 грн - сума нарахованих процентів. В межах строку дії договору про надання споживчого кредиту № 5476751 від 01 лютого 2022 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 на 360 днів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у період з 01 листопада 2022 року по 30 грудня 2022 року включно (за 60 днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, згідно умов договору у сумі 23 880,00 грн (20 000,00 грн * 1,99% = 398,00 грн*60 календарних днів). Під час подання позовної заяви до суду першої інстанції у підтвердження виникнення права грошової вимоги до конкретного боржника, позивачем надано витяг з реєстру боржників - додаток № 2 до договору факторингу № 29-05/2023 від 29 травня 2023 року, оформлений відповідно до вимог чинного законодавства України, який підтверджує факт підтвердження виникнення права грошової вимоги до боржника у справі 638/14568/23. Факт укладання договору № 5476751 про надання споживчого кредиту від 01 лютого 2022 року та факт отримання грошових коштів за договором № 5476751 про надання споживчого кредиту від 01 лютого 2022 року у сумі 20 000,00 грн відповідачем не заперечується та не спростовується. Відповідачем не надано доказів повернення грошових коштів за зазначеним договором на користь первісного кредитора чи позивача за договором №5476751 про надання споживчого кредиту від 01 лютого 2022 року.

20 червня 2024 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому посилалася на те, що матеріали справи не містять виписки по картковому рахунку, на підставі якої суд міг встановити отримання коштів за договором та наявності заборгованості. Зазначила, що кредитор не звертався до неї в позасудовому порядку для врегулювання спору, досудова вимога відсутня. Вважала, що позивачем самостійно збільшено термін дії договору. Посилалася на те, що вона є внутрішньо переміщеною особою та не має достатньо фінансового забезпечення для погашення заборгованості. Зазначила, що вона є дружиною військовослужбовця.

26 червня 2024 року до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, в яких фактично викладено вимоги позову та доводи апеляційної скарги.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що він має право вимагати від відповідачки сплати заборгованості за кредитним договором, оскільки не здійснив повну оплату за договором факторингу на час або після його укладення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір №5476751 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 20 000,00 грн. Строк кредиту складає 360 днів, періодичність платежів за сплати процентів - кожні 30 днів. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту; знижена процентна ставка 0,398% в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 03 березня 2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.

За пунктом 1.7 орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 8904,08% річних.

Як вбачається з пункту 1.8 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 163 280,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 153 728,00 грн.

Як зазначено в пункті 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 . М678910. Він містить її податковий номер, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону (а.с.56-61).

Також в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який підписаний тим самим шляхом, що й договір (а.с.63-64).

Як вбачається з підтвердження № КНО-20.4/73 від 31 травня 2023 року, наданого Акціонерним товариством «ПУМБ», банк повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про підтвердження зарахування коштів клієнтам згідно наведеного переліку операцій у додатку № 1. На звороті міститься наступна інформація: НОМЕР_1 , 01 лютого 2022 року, 23:10:04, 20 000,00; успішна (а.с.34).

29 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики) за плату, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пунктів 3.3, 3.4 цього договору ціна продажу за договором становить 1 646 033,47 грн. Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу протягом 5 робочих днів з моменту передачі за актом прийому-передачі реєстру боржників шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів.

Згідно акту прийому-передачі за договором факторингу №29.05/23-Ф від 29 травня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по боржниках в кількості 15232. Акт підписано та скріплено печатками обох сторін.

Також товариством доданий витяг з реєстру боржників від 29 травня 2023 року, з якого вбачається, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за договором № 5476751, сума заборгованості за основною сумою боргу - 20 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 51 342,00 грн, сума заборгованості разом -71 342,00 грн.

За розрахунком заборгованості за вказаним кредитом ОСОБА_1 має заборгованість, а саме сума заборгованості за тілом кредиту - 20 000,00 грн, заборгованості за відсотків за стандартною процентною ставкою - 51 342,00 грн за період з 25 червня 2022 року по 31 жовтня 2022 року та заборгованість за відсотками за період з 01 листопада 2022 року по 30 грудня 2022 року - 23 880,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору № 5476751 про надання споживчого кредиту від 01 лютого 2022 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки договір укладено на сайті позикодавця, та ОСОБА_1 підписала його одноразовими ідентифікаторами М678910, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.

Договір містить податковий номер ОСОБА_1 , адресу, номер особистого електронного платіжного засобу, номер телефону.

Доказів того, що банківська картка з номером НОМЕР_1 , зазначена в договорі № 5476751 про надання споживчого кредиту від 01 лютого 2022 року не належить ОСОБА_1 та на неї не перераховано кредитні кошти за договором, ОСОБА_1 на спростування отримання кредитних коштів не надано. Навпаки ОСОБА_1 в суді першої інстанції погоджувалася з отриманням даного кредиту, на підтвердження отримання кредиту надала скріншот щодо надходження на її банківську картку грошових коштів 01 лютого 2022 року в розмірі 20 000,00 грн (а.с.149). Також ОСОБА_1 зверталася до позивача з заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості (а.с.163-165). Таким чином, ОСОБА_1 підтвердила укладення договору № 5476751 про надання споживчого кредиту від 01 лютого 2022 року та отримання грошових коштів за цим договором в розмірі 20 000,00 грн.

Виходячи з викладеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не можливо встановити отримання відповідачкою кредитних коштів за договором № 5476751 про надання споживчого кредиту від 01 лютого 2022 року.

При цьому колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» не перейшло право вимоги за договором № 5476751 про надання споживчого кредиту від 01 лютого 2022 року, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14 та від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зробив висновок, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі з огляду на положення пункту 2 договору відступлення права вимоги.

На необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11, (провадження № 61-10005св21), від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц (провадження № 61-11546св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття права вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги, за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 143/1269/17 (провадження № 61-5383св22), від 06 вересня 2023 року у справі № 466/3066/13-ц (провадження № 61-785св23), від 26 січня 2022 року у справі № 637/590/16-ц (провадження № 61-15865св21).

Як вбачається зі змісту договору факторингу № 29-05/23-Ф від 29 травня 2023 року ціна продажу - це сума грошових коштів, що сплачується фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників на умовах даного договору, розмір якої встановлюється пунктом 3.3 цього договору.

За пунктами 3.3, 3.4 цього договору ціна продажу за договором становить 1 646 033,47 грн. Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу протягом 5 робочих днів з моменту передачі за актом прийому-передачі реєстру боржників шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів.

Проте, матеріали справи не містять та позивачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції належних та достатніх доказів обставин здійснення повної оплати за договором факторингу на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» своїх зобов`язань за договором факторингу № 29-05/23-Ф від 29 травня 2023 року та відповідно переходу до нього права вимоги, зокрема до ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за договором № 5476751 про надання споживчого кредиту від 01 лютого 2022 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що спір по суті судом першої інстанції вирішено правильно та беручи до уваги відсутність достатньо обґрунтованих підстав для скасування правильного по суті судового рішення (з одних лише формальних міркувань) колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини в рішеннях Sutyazhnik v. Russia від 29 липня 2009 року, Esertas v. Lithuania від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині, а стосуються переоцінки доказів.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.В. Маміна

Н. П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 12 серпня 2024 року.