УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

27.12.2024 м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Громова Ю.А. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, про визнання права власності на кімнату в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, про визнання права власності на кімнату в порядку спадкування за заповітом. У справі позивач просить суд визнати за нею право приватної власності на кімнату АДРЕСА_1 .

23.12.2024 представником позивача адвокатом Громовим Ю.А. подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити у цивільній справі заходи забезпечення позову шляхом заборони Дніпровській міській раді, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на відчуження (в тому числі в порядку приватизації) кімнати АДРЕСА_1 .

Доцільність застосування заходів забезпечення позову мотивована тим, що на сайті Дніпровської міської ради оприлюднене рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №26-14/5 від 14.05.2024 «Про передачу у власність житлового приміщення №6 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 », отже, в будь-який час спірне житлове приміщення може вибути з власності територіальної громади у приватну власність фізичної особи, що унеможливіть подальше завершення приватизації позивачем у разі задоволення позову, рішення суду буде неможливо виконати, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, зміст та вимоги позовної заяви, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з огляду на таке.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, заборони вчинення певних дій.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Дослідженням змісту та вимог позовної заяви і доданих до неї документів, а також заяви про забезпечення позову з додатками встановлено, що позивач має на меті набуття права власності на кімнати АДРЕСА_1 , і з метою можливості виконання рішення суду в разі задоволення позову просить заборонити відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на відчуження кімнати.

Разом з тим, рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 14.05.2024 №26-14/5 задоволене прохання наймача ОСОБА_2 щодо приватизації житлового приміщення №6 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , та зазначене житлове приміщення передане йому у приватну власність; затверджений розрахунок загальної площі житлового приміщення, що приватизується; КП «Реформжитло» Дніпровської міської ради доручене виконати роботи з оформлення документів про передачу у власність житлового приміщення; Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради доручене оформити та зареєструвати на житлове приміщення свідоцтво про право власності; КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради у 10-денний строк доручене укласти договір з ОСОБА_2 про участь його у витратах на обслуговування та ремонт гуртожитку.

Отже, дії, про заборону яких просить суд представник позивача в заяві від 23.12.2024, вже фактично відбулися 14.05.2024, і слід констатувати, що заява про забезпечення позову є поданою із запізненням, оскільки вибуття майна з власності територіальної громади фактично відбулося 14.05.2024 в день прийняття відповідного рішення виконавчим комітетом Дніпровської міської ради навіть за умови відсутності відомостей про виконання всіх пунктів рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У наведеній нормі закріплена презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Презумпція може бути спростована у двох випадках: якщо правочини за своїм змістом, формою чи іншими елементами в імперативній формі визнаються недійсними законом з моменту їх вчинення (нікчемні правочини) або недійсність яких встановлюється судом на вимогу заінтересованої особи у встановлених законом випадках (оспорювані правочини). Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що державна реєстрація прав не є підставою настання права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Отже, за умови відсутності відомостей про те, що правомірність передання фізичній особі у приватну власність житлового приміщення була спростована у період з моменту прийняття рішення виконавчим комітетом 14.05.2024 і дотепер, суд вважає відсутніми підстави вважати територіальну громаду наразі власником спірного майна, і такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 24.01.2020 у справі №910/10987/18.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд доходить висновку, що є відсутніми підстави для задоволення вимог про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.2,150-153,157,260-261,353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Громова Ю.А. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, про визнання права власності на кімнату в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею 27.12.2024 та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.С. Салькова