Справа № 209/9249/24
Провадження № 2/209/2153/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корнєєвої І.В.,

за участі секретаря Циганок А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку та стягнути з відповідача на її користь 3000 грн. за юридичну допомогу.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 25.09.2021 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейно-шлюбні відносини припинені з 16.04.2024 року. ОСОБА_2 05.11.2024 року подав до суду позов про розірвання шлюбу. 02.12.2024 року вона подала до суду заяву про видачу судового наказу на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання доньки. Посилаючись на ст. 84 СК України, просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти до досягнення дитиною 3-річного віку.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Овчаренко О.М. подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги просила задовольнити. Крім того, вказала, що питання щодо дати припинення шлюбних відносин буде вирішуватись під час розгляду Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська цивільної справи про розірвання шлюбу між сторонами.

Відповідач 20.12.2024 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечував щодо стягнення з нього на утримання дружини аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, проте не визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., посилаючись на те, що їх розмір не відповідає критерію розумності. Крім того, зазначив, що шлюбні відносини вони не підтримують з листопада 2024 року.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 25.09.2021 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 371, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 001323078 та свідоцтвом про народження (а.с. 5-6).

Частинами 1, 2 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 84 СК України зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач зобов`язаний, згідно ст. 84 СК України, утримувати дружину, з якою проживає дитина, досягнення дитиною трирічного віку, непрацездатних осіб на його утриманні немає, стягнень по виконавчим листам немає, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів до виповнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Суд зазначає, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 264 ЦПК України, суд не встановлює час, з якого сторони припинили шлюбні відносини, оскільки розгляд даної справи стосується стягнення аліментів на дружину, з якою проживає дитина, досягнення дитиною трирічного віку.

Таким чином, суд, при постановленні даного рішення, не встановлює термін, з якого сторони припинили шлюбні відносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року справа № 826/1216/16, від 12 вересня 2019 року справа № 9901/350/18.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі N362/3912/18 (провадження N61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі N201/14495/16-ц (провадження N61-22962св19).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд не приймає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо необґрунтованості та не співмірності розміру правових витрат, оскільки розмір правничої допомоги відповідає складності справи та критерію розумності й співмірності.

Враховуючи, що позивач надала договір про надання правничої допомоги №2-12/24 від 02.12.2024 року про надання юридичних послуг, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №2-12/24 від 02.12.2024 року та акт виконаних робіт №1 від 02.12.024 року, квитанцію № 830908 від 02.12.2024 року про сплату 3000 грн. за надання правничої допомоги (а.с. 11-14), суд, відхиляючи доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 3000 грн.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у справі.

На підставі ст. ст. 75, 84, 182 Сімейного кодексу України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76, 78, 141, 247, 258-259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини, з якою проживають діти до досягнення ними трирічного віку, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред`явлення до суду даного позову, тобто з 04.12.2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн. сплачених нею за надання юридичної допомоги при зверненні до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Корнєєва