П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Бисаги Т.Ю,

з участю секретаря: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2021 року у складі суді Іванова А.П. у справі за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором,-

встановив :

19.11.2019 позивач Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просила солідарно стягнути на свою користь заборгованість в сумі 88663,58 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.12.2007 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником ОСОБА_1 , а також поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір кредиту-поруки №481/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 25000 грн. (річний процент - 45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 24 місяців, з 06.12.2007 до 05.12.2009.

Кредитна заборгованість станом на 18.02.2019 згідно з договором кредиту-поруки №481/1 від 06.12.2007 складає 88663,58 грн., з яких: по тілу кредиту 15725,84 грн., по відсотках за користування кредитом 72937,74 грн.

Вказує, що відповідач ОСОБА_1 , як позичальник, порушив свої зобов`язання за договором кредиту №481/1 від 18.02.2019, кошти не повернув, внаслідок чого наявна вищевказана заборгованість, а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідають перед позивачем солідарно як поручителі.

04.05.2020 представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила солідарно стягнути з відповідачів заборгованість станом на 18.02.2019 згідно з договором кредиту-поруки №481/1 від 06.12.2007 в розмірі 23481,05 грн., з них по тілу кредиту - 15725,84 грн., по відсотках за користування кредитом - 7755, 21 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2021 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання якого АДРЕСА_1 ) на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» (88000, м. Ужгород, вул. Фединця, 62, , р/р НОМЕР_2 в АТ «А-БАНК», МФО 307770) заборгованість за договором кредиту-поруки №481/1 від 06.12.2007 в сумі 23481 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 05 копійок, з яких заборгованість по тілу кредиту 15752,84 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 7755,21 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення повністю та ухвалити у даній справі нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначено, що договору кредиту поруки №481/1 від 06.12.2007 року, з додатками до нього він не укладав, договору не підписував, коштів не утримував. Даний договір оформлений на його втрачений (або викрадений) паспорт НОМЕР_3 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 01квітня 1999 року. Про розгляд справи судом першої інстанції його не було повідомлено належним чином, чим позбавлено його можливості брати участі у розгляді справи та здійснювати процесуальні права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Представник апелянта адвокат Піца М.М. подав суду письмову заяву, в якій підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, а справу розглянути у його відсутності.

Представник Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» в судове засідання не з`явилася. Про дату, час місце розгляду справи належним чином повідомлена. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у відсутності сторін.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційноїскарги, вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за договором з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не оскаржено і не є предметом даного апеляційного розгляду.

Задовольняючи частково заявлений позов суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

З такими висновками суду не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно із частиною 1та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно з приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Матеріалами справи установлено, що 06.12.2007 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником ОСОБА_2 , а також поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір кредиту-поруки №481/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 25000 грн. (річний процент - 45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 24 місяців, з 06.12.2007 до 05.12.2009.

У забезпечення виконання вищевказаного договору між позивачем та позичальником, згідно з умовами договору кредиту-поруки № 481/1 від 06.12.2007, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виступили поручителями відповідача ОСОБА_1 у вказаному зобов`язанні за своєчасне та повне виконання позичальником свого обов`язку за договором.

Умовами договору кредиту-поруки № 481/1 від 06.12.2007 передбачено: за користування кредитом сплачуються відсотки, зазначені в розрахунку (п. 2.3 договору) із розрахунку 45 % річних, а також інші відсотки у випадках, передбачених договором або законом (п. 1.3); розрахунок зазначається у даному пункті або у додатку «А» до договору (п. 2.3); додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у п. 2.3 договору, у разі, якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу (п. 2.4); зобов`язання за даним договором припиняються після сплати в повному обсязі: додаткових відсотків (у разі настання випадків, визначених договором), відсотків за користування кредитом та повернення суми кредиту (п. 3.2); поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно терміном на 10 років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним (п. 5.1); поручитель зобов`язується здійснювати постійний та систематичний контроль за виконанням позичальником зобов`язань за договором (п. 5.2) і має право самостійно виконати зобов`язання позичальника з отриманням у цьому разі права зворотної вимоги до позичальника та звільненням від сплати штрафних санкцій, додаткових відсотків, упущеної вигоди, викликаних невиконанням позичальником своїх зобов`язань, які за цих умов покладаються на позичальника (п. 5.3); позовна давність за договором сторонами встановлена у 10 років (п. 8.1).

Додатком «А» до договору (таблиця розрахунку кредиту) передбачено графік щомісячних платежів починаючи з 06.01.2008 і закінчуючи 06.12.2009.

З картки платежів згідно з договором кредиту-поруки (розрахунку боргу) від 23.04.2020 вбачається, що позичальник ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) порушив свої зобов`язання за договором, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості (від 04.05.2020 та від 15.05.2020) станом на 05.12.2009 має заборгованість у загальному розмірі 23481,05 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 15725,84 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 7755,21 грн.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що договору кредиту поруки №481/1 від 06.12.2007 року, з додатками до нього він не укладав, договору не підписував, коштів не утримував. Даний договір оформлений на його втрачений (або викрадений) паспорт НОМЕР_3 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 01квітня 1999 року. Також зазначає, що про розгляд справи судом першої інстанції його не було повідомлено належним чином, чим позбавлено його можливості брати участі у розгляді справи та здійснювати процесуальні права.

Матеріалами справи встановлено, що позивач, подаючи 19.11.2019 року до суду даний позов, адресу відповідача (позичальника) зазначив: АДРЕСА_1 . Однак, згідно відомостей реєстру територіальної громади, за даною адресою відповідач зареєстрованим не значиться. (а.с.42 т.1) Згідно паспорту НОМЕР_4 , виданого 12 липня 2014 року Ужгородським МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області відповідач ОСОБА_1 з 22.10.2018 року зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 (а.с.224 т.2). В матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували, що відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи та у зв`язку з цим був позбавлений можливості здійснити свої процесуальні права, є підтвердженими та обґрунтованими.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 14 червня 2022 року за клопотанням апелянта та його представника для перевірки доводів апеляційної скарги щодо непідписання та неотримання ним коштів за договором у даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання: Чи виконаний підпис на кожній сторінці договору кредиту поруки №481/1 від 06.12.2007 року та у Додатку А договору кредиту поруки №481/1 від 06.12.2007 року у графах «Позичальник» ОСОБА_2 чи іншою особою? Чи виконаний підпис у видатковому касовому ордері №2368 від 06.12.2007 року у графі «Підпис» ОСОБА_2 чи іншою особою? Проведення експертизи доручено експертам Львіського НДІСЕ. Витребувано від ОСОБА_1 зразки його підпису виконані в документах, що не мають відношення до даної справи та за часом виконання максимально наближені до часу виконання досліджуваного документу, тобто за 2006-2008 роки. (вільні зразки підпису), які долучити до матеріалів справи, та відібрано від ОСОБА_1 зразки його підпису, виконані ним на окремих аркушах (експериментальні зразки підпису), які долучити до матеріалів справи.

Судовим експертом для проведення даної експертизи подано суду клопотання про надання додаткових документів оригіналів досліджуваних документів: Додаток А до договору кредиту поруки №481/1 від 06.12.2007 року, видатковий касовий ордер №2368 від 06.12.2007, а також вільні зразки підписів ОСОБА_6 максимально наближені до часу виконання досліджуваного документу, тобто за 2006-2008 роки.

На виконання даного клопотання сторонам запропоновано надати вищевказані документи та роз`яснено наслідки невиконання передбачені ст. 109 ЦПК України.

Апелянт ОСОБА_6 виконав свої обов`язки та надав суду відповідні документи, натомість позивач суду не надав оригіналів вищевказаних документів, зазначивши, що такі вилучено правоохоронним органами під час обшуку 21.07.2010 року, про що повідомлено експерта.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року справа разом з додатковими матеріалами направлена для проведення призначеної експертизи.

07 листопада 2022 року експертом повторно направлено до суду клопотання по надання оригіналів документів, а саме: Додатку А до договору кредиту поруки №481/1 від 06.12.2007 року, видаткового касового ордеру №2368 від 06.12.2007.

Судом повторно запропоновано позивачу надати вказані документи та роз`яснено наслідки невиконання передбачені ст. 109 ЦПК України.

Представник позивача повідомила суду, що оригінали вказаних документів знаходяться в матеріалах кримінальної справи № 1-605/11, яка знаходиться у провадженні Ужгородського міськрайонного суду.

Вказана справа до цього часу судом не розглянута.

В судовому засіданні судом неодноразово надавалась можливість представнику позивача забезпечити надання суду вищевказаних документів, однак такі суду не надані.

06.01.2023 року експертом Лвівського НДІСЕ складено повідомлення за № 3882-Е про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи.

Таким чином, через невиконання позивачем обов`язків про надання суду оригіналів документів: Додатку А до договору кредиту поруки №481/1 від 06.12.2007 року, видаткового касового ордеру №2368 від 06.12.2007 про отримання грошових коштів позичальником за вказаним договором, судова почеркознавча експертиза не проведена.

Згідно із ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Позичальник (апелянт) заперечує укладення та підписання договору кредиту поруки №481/1 від 06.12.2007 року та отримання коштів за даним договором, виконав всі свої обов`язки щодо надання необхідних документів для проведення судової почеркознавчої експертизи. Однак, дана експертиза не проведена у зв`язку з невиконанням обов`язків по наданню оригіналів документів саме позивачем, тобто саме позивач фактично ухилився від проведення вказаної експертизи, яка у даній справі має істотне значення, а тому суд у відповідності до ст.109 ЦПК України визнає встановленим факт не підписання позичальником договору кредиту поруки №481/1 від 06.12.2007 року, та неотримання позичальником грошових коштів за даним договором у розмірі 25 000 грн. за видатковим касовим ордером №2368 від 06.12.2007.

Таким чином, позивачем відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України не подано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором кредиту поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;(ч.3 п.3 ст. 376 ЦПК України). Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу також і даною підставою.

З врахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту поруки №481/1 від 06.12.2007 року підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у позові з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» заборгованості за договором кредиту поруки №481/1 від 06.12.2007 року в сумі 23 481 грн. та судового збору скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким у позові Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за даним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 січня 2024 року.

Головуючий :

Судді: