"04" липня 2024 р. Справа № 596/761/24
Провадження № 2-др/596/8/24
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Лисюк І.О.,
за участю секретаря судового засідання Стасюк О.Д.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області в смт. Гусятин питання щодо ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович до Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, Комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-
Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.06.2024 року у цивільній справі № 596/761/24 за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович до Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, Комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, позовну заяву, задоволено частково.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.11.2020 по 23.06.2022 в розмірі 248 372 (двісті сорок вісім тисяч триста сімдесят дві) гривні з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Стягнуто з Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2483 гривні 72 копійки, з Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 726 гривень 72 копійки.

Представником позивача адвокатом Авдєєнко В.В. подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, зокрема витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 20 000 грн.

До заяви представник позивача додав: копію договору про надання правничої допомоги адвокатом Авдєєнко В.В. від 17 квітня 2024 року; звіт адвоката по справі №596/761/24-від 25.06.2024 проте, що станом на 25.06.2024 надання послуг відповідно договору про надання правничої допомоги від 17 квітня 2024 року, складений 25.06.2024; квитанції «поштової служби «Е-Пост» №1183768 , квитанції про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС від 25.06.2024 №1273801 про відправлення (доставку) сторонам заяви з додатками.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду питання щодо винесення додаткового рішення повідомлялись належним чином.

Суд, перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, приходить до наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України. У частині 3 статті 141 ЦПК України зазначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як встановлено судом, між позивачем ОСОБА_1 (Замовник) та адвокатом Авдєєнко В.В. (Виконавець) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги від 17 квітня 2024 року. У пункті 1.1. зазначеного Договору регламентовано, що сторони погодили, що за даним договором Виконавець зобов`язується надати Замовнику професійну правничу допомогу, а саме: підготувати, підписати та подати до суду позовну заяву про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за незаконне звільнення, інші необхідні процесуальні заяви, а також здійснювати представництво інтересів Замовника в Гусятинському районному суді у справі за підготовленим позовом. У пункті 3.1 Договору зазначено, що вартість послуг за даним договором становить 20000 гривень, що підлягають оплаті на першу вимогу Виконавця після прийняття судом рішення по суті спору. (а.с.90).

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з звітом адвоката в справі № 596/761/24 , на підставі договору від 17.04.24, укладеного між адвокатом Авдєєнко В.В. та ОСОБА_1 , станом на 25.06.24 надано послуги в сумі 20000 гривень, а саме: підготовлено та подано до суду позовну заяву (3 години роботи); забезпечено участь представника в судових засіданнях (2 години роботи). (а.с.90).

У звіті зазначено всі дії, що були вчинені адвокатом, в тому числі підготовка позовної заяви, а також участь у судовому засіданні.

Як встановлено, представник позивача адвокат Авдєєнко В.В. брав участь в судових засіданнях тривалістю 2 години.(а.с.82-83).

Зі змісту договору про надання правничої допомоги від 17.04.2024 року вбачається, що адвокатом Авдєєнко В.В. надається ОСОБА_1 правнича допомога в питанні щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за незаконне звільнення.

Стороною позивача подано, протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та надано докази направлення такої заяви разом із додатками відповідачам, а також надано докази, що підтверджують обсяг наданих адвокатом послуг. (а.с.89, 90-92).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Саме на іншу сторону покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, представниками відповідачів будь-яких письмових клопотань чи заперечень щодо заявленої адвокатом Авдєєнко В.В. суми витрат на правничу допомогу не подано. При цьому з матеріалів справи вбачається, що копію заяви разом з додатками адвокатом було направлено в електронний кабінет ЄСІТС Гусятинської селищної ради, про що свідчить долучена адвокатом квитанція №1273801 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 25.06.2024 року та за юридичною адресою місця знаходження КНП Комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради: смт. Гусятин, вул. Богдана Лепкого,1, Чортківський район, Тернопільська область, 48210, що підтверджується квитанцією «Поштової служби «Е-Пост» від 25.06.2024 №1183768.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням відсутності заяв представників відповідачів про зменшення їх розміру, враховуючи принцип співмірності таких витрат складності справи, часу, який адвокат витратив на виконання робіт та їх обсягу, зокрема, пошуком судової практики та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, а також фінансового стану учасників справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, яку слід задовольнити та покласти на обидві сторони витрати на правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог згідно приписів п.п.1, 3 ч.2 ст.141 ЦПК України.

З врахуванням наведеного, слід стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, а також стягнути з Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень.

Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 259, 270 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Авдєєнко В.В., подану в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради (код , юридична адреса: смт. Гусятин, вул. Богдана Лепкого,1, Чортківський район, Тернопільська область, 48210) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.07.2024.

Суддя: Ірина ЛИСЮК