Справа №295/7619/24
УХВАЛА

22.05.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

при зверненні з позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму завдатку у розмірі 4 000,00 доларів США, що є еквівалентом на момент звернення до суду 157 532 грн згідно з повідомленням Національного банку України «Про офіційні курси гривні до іноземної валюти» від 15.09.2014.

Позов обґрунтовано тим, що позивач 09.01.2024 уклав з відповідачем договір про передачу завдатку, відповідно до умов якого позивач є «покупцем», а відповідач - «продавцем». Згідно з усною домовленості та відповідно п.1.1. договору сторони погодились укласти договір купівлі - продажу будинку із земельною ділянкою до 31.03.2024. Відповідно до умов договору, п.1.1. передбачено, що у разі укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна «продавець» зобов`язується продати, а «покупець» - придбати об`єкт нерухомості: будинок з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з п.1.3. договору «продавець» засвідчує намір, що згоден продати, а «покупець» засвідчує намір, що він згоден купити вищезазначений об`єкт нерухомості по ціні, яка на момент укладання цього договору еквівалентна 77 000 доларів США. Відповідно до п. 1.4. договору з метою забезпечення виконання обов`язків по придбанню вказаного в цьому договорі об`єкта нерухомості «покупець» передає «продавцю» в якості завдатку грошову суму, еквівалентну 1 000 доларів США. Пункт 1.5. передбачає, що «покупець» передав, а «продавець» - прийняв грошову суму, вказану в п. 1.4. цього договору. Укладання вищезазначеного договору та передачу 1000 доларів США можуть підтвердити свідки: ОСОБА_3 (дочка позивача), ОСОБА_4 (онук позивача), ОСОБА_5 (онука позивача). Згідно з п. 1.6. договору «продавець» підтверджує, що отримана грошова сума входить в загальну вартість об`єкту нерухомості і буде врахована як частина платежів в день укладання та посвідчення договору купівлі-продажу. Пункт 3.1. договору передбачає, що у випадку відмови продавця від продажу вказаного в п.1.1. об`єкта нерухомості на умовах, приведених в даному договорі у відповідності зі статтями 570, 572 ЦК України, продавець повертає покупцеві подвійну суму завдатку. 23.01.2024 о 14:30 год позивач передав відповідачу ще 1000 доларів США завдатку, а відповідач погодилась, що сума буде врахована як частина платежів в день укладання та посвідчення договору купівлі-продажу будинку. Передачу другої частини завдатку можуть підтвердити наступні свідки: ОСОБА_3 (дочка позивача), ОСОБА_4 (онук позивача) та ОСОБА_6 (вантажник). Також між відповідачем та позивачем була усна домовленість про продовження строку для укладання договору купівлі - продажу до 21.04.2024. Всупереч умовам попереднього договору, відповідач не передав у власність позивача та не уклав договору купівлі-продажу як до 31.03.2024, так і станом на день подання цієї позовної заяви. Однак, після передачі 2000 доларів США поведінка відповідача відносно позивача різко змінилась та своїми наступними діями вона підтвердила свою відмову у продажу будинку позивачу. Так, відповідач, маючи намір передати будинок іншому покупцю, 25.03.2024 опублікувала оголошення через мережу інтернет про продаж будинку. Позивач вважає, що відповідач порушила умови договору та не виконала свого обов`язку перед ним, оскільки не надала жодних документів для укладання договору купівлі - продажу у встановлений строк. Відповідно до усної домовленості між позивачем і відповідачем було узгоджено, що продаж будинку буде здійснюватися разом із меблями. Однак, одразу після отримання завдатків, відповідач почала відкрито здійснювати вивіз меблів з будинку. Крім того, приблизно 03.03.2024 відповідач зрізала дерево біля будинку, яке на момент складання договору знаходилось на земельній ділянці біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила домовленість з позивачем. Коли відповідач здійснила зрів дерева (берези), воно впало і пошкодило ще дві яблуні. Отже, у зв`язку з невиконанням умов договору завдатку та усної домовленості, на підставі п. 3.1 договору, сума коштів та сума завдатку, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 4 000 доларів США. У зв`язку з вищезазначеним, позивач змушений звертатись до суду із даним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: будинок із земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У пункті 1 частини 1 статті 150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має виходити із встановленої обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, співмірності виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається на необхідність забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Однак, ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтував, що у разі невжиття таких заходів виконання можливого рішення суду у даній справі буде утрудненим чи неможливим, а послався лише на загальні норми процесуального права та обмежився загальними фразами.

Подані до справи документи не підтверджують реальної загрози порушення прав позивача, дозволяючи лише припустити можливість такого розвитку подій, за якого виконання рішення суду буде ускладнено чи існуватиме загроза його невиконання, в той час як судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. А наявність самого по собі спору між сторонами про стягнення коштів не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке не є предметом спору.

Заявником не надано доказів, які дають підстави вважати, що відповідач як власник будинку та земельної ділянки, може вчинити дії з відчуження майна саме з метою уникнення виконання можливого рішення суду у даній справі, та якими доводами керується заявник, вважаючи, що відповідач вживатиме такі дії.

Отже, заявник не довів суду необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а також не обґрунтував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати, змісту позовних вимог.

Крім того, заявляючи вимогу щодо накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно, позивач не наводить жодних конкретних обставин, які свідчать про вірогідне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

За наведених обставин, підстав та необхідності застосування у даній справі заходів забезпечення позову згідно із заявою позивача ОСОБА_1 , суд не вбачає, відтак вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.А. Воробйова