Провадження № 2/522/1600/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

сторони в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2023 до Приморського суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у цивільному шлюбі. Від фактичних шлюбних відносин у них народилась донька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 19.11.2009, виданий Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, де в графі «батько» зазначено ОСОБА_2 . Донька проживає разом із матір?ю та перебуває на повному її утриманні. При цьому відповідач є здоровим та працездатним, який може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів, за минулий час, а саме за останні 7 років і до досягнення дитиною повноліття.

15.11.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку в порядку спрощеного позовного провадження.

07.12.2023 від відповідача надійшло клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю.

11.12.2023 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

12.12.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що позовні вимоги визнає частково, та просить стягнути аліменти на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 2 900,00 грн щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. До відзиву додано додатки, а саме: копія паспорта ОСОБА_2 ; роздруківка інформації ФОП; копія свідоцтва про народження сина; копія розписки ОСОБА_1 ; копії переписки в позивачем; копії квитанцій про сплату аліментів; копія виписку з банку; копії залізничних квитків; світлини 14 шт.

23.01.2024 ухвалою суду у задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю відмовлено.

12.02.2024 від позивача надійшла заява про витребування, у якій вона просить суд витребувати у Пенсійного фонду України довідку про доходи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку ухвалою суду від 14.02.2024 задоволено.

20.03.2024 на виконання ухвали суду від 14.02.2024 від Пенсійного фонду надійшла запитувана інформація, згідно якої у базі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування обробляється інформація про заробітну плату (дохід) ОСОБА_2 за період з 01.04.2019 по 30.04.2019 в сумі 1 779,76 грн.

01.04.2024 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі з додатками, а саме копії квитанцій по сплаті аліментів.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у цивільному шлюбі.

Від фактичних шлюбних відносин у них народилась донька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 19.11.2009, виданий Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, де в графі «батько» зазначено ОСОБА_2 .

Дитина станом на дату звернення до суду проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

У відзиві відповідач зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише частково, оскільки надавав гроші на доньку на протязі останніх 8 років. Також зазначає, що на даний момент працює неофіційно, через військовий стан виїхати за кордон та працевлаштуватись не може. Просить стягнути аліменти на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 2 900,00 грн щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3 196,00 грн.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3 196,00 грн є таким, який відповідно до ст. 180 СК України підлягає розподілу між обома батьками.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів, за минулий час, а саме за останні 7 років і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи їх розмір ОСОБА_1 зазначила, що їх донька потребує харчування, одягу, розвитку. Також дитина відвідує різні секції. Усе це потребує значних коштів.

Надавши належну оцінку зазначеним доводам позивача та поданим нею доказам, суд вважає їх необґрунтованими та неналежними, оскільки купівля одягу, придбання їжі, відвідування гуртків та забезпечення дозвілля дитини є складовою частиною аліментів. Позивачем не надано доказів наявності у дитини особливих здібностей чи необхідності в особливому харчуванні чи лікуванні дитини.

З огляду на викладене, позивачем не доведено, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини необхідною сумою аліментів є саме 1/3 частки від усіх його доходів.

Водночас судом враховано, що за твердженням відповідача він працює неофіційно. Та може сплачувати аліменти у сумі 2 900,00 грн на місяць і до досягнення дитиною повноліття.

Визначаючи розмір аліментів на дитину, ураховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину у розмірі у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів за минулий час, а саме за останні 7 років до досягнення дитиною повноліття, суд вважає, що в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Суд звертає увагу на те, що подані позивачем роздруківки переписки з відповідачем не свідчать про ухилення відповідача від сплати аліментів на дитину в розумінні ч. 2 ст. 191 СК України. Крім того, відповідачем надано копії платіжних документів про перерахування коштів на дитину, що також спростовує доводи позивача.

Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні, а тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягненнядитиною повноліття, тобто з до 07 листопада 2023 року до 02 листопада 2027 року.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 1 073,60 грн судового збору в дохід держави.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 07.06.2024.

Суддя І.А. Павлик