ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/882/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №698/154/24 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.

секретар Широкова Г.К.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»;

зацікавлені особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія», ОСОБА_2 , приватний виконавець Чупис Тетяна Петрівна»;

особа, яка подала апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»;

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 26 березня 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія», ОСОБА_2 , приватний виконавець Чупис Тетяна Петрівна про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником,

в с т а н о в и в:

20.02.2024 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з вказаною вище заявою в обґрунтування якої зазначило, що приватним виконавцем Чупис Т.П. здійснюється примусове виконання за виконавчим написом, виданим 11.06.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. за № 57109 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 02.09.2019 року № 82 у сумі 7226,50 грн. на користь ТОВ «Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія».

Також, 18.12.2023 року між ТОВ «Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір за № 18/12-2023 про відступлення права вимоги згідно якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 02.09.2019 року № 82.

На підставі викладеного ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просить замінити сторону виконавчого провадження, визначивши його належним стягувачем за виконавчим написом, виданим 11.06.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. за № 57109.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 26 березня 2024 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія», ОСОБА_2 , приватний виконавець Чупис Тетяна Петрівна, про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 26 березня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким замінити вибулого стягувача ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» на правонаступника ТОВ «Факторинг Партнерс» у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 57109 вчиненого 11.06.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_2 на користь ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія».

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що на даний час не існує жодного рішення суду, що набрало законної сили, яким би було визнано виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Отже, наявність виконавчого напису нотаріуса, який не визнаний судом таким, що не підлягає виконанню і яким посвідчено право кредитора (стягувача) на стягнення грошових сум із позичальника (боржника), який не виконаний боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, а тому, заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії примусового виконання виконавчого напису не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

На думку скаржника, зазначеним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав, у зв`язку з чим дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС».

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

При розгляді справи судом встановлено, що 02.09.2019 року укладено Договір позики № 82 між ТОВ «Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_2 на суму 3500 грн. зі сплатою 464,52% річних, на строк 30 календарних днів (а.с.31-33).

11.06.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 57109 про звернення стягнення на підставі кредитного договору від 02.09.2019 року № 82 з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія» заборгованості за вказаним договором за період з 02.10.2019 року по 25.05.2021 року на загальну суму 7226,50 грн. (а.с. 4).

15.07.2021 року відкрито виконавче провадження (постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2021 року) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія» заборгованості у сумі 7226,50 грн. за виконавчим написом, виданим 11.06.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. за № 57109, приватним виконавцем Чупис Т.П. (а.с.5).

18.12.2023 року між ТОВ «Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу № 18/12-2023 щодо відступлення права вимоги за низкою кредитних договорів, у тому числі за кредитним договором від 02.09.2019 року № 82, боржником за яким є ОСОБА_2 (а.с. 13-19).

Відповідно до п. 2.1 Договору, клієнт первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 113 637 981,90 грн., а Фактор зобов`язується, здійснивши Фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і Боржниками.

Відповідно до Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в паперовому вигляді за Договором Факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року ТОВ «Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» передала ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» реєстр боржників, відповідно до Розділу 6 Договору, якими підтверджується дійсність та наявність грошових прав вимог до боржників.

Відповідно до п. 1.2.3. Додаткового договору № 1 до Договору Факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року пункт 6.1.4 Договору викладено в наступній редакції: « право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників в паперовому вигляді (Додаток № 4), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого права вимоги» (а.с.17).

Відповідно до витягу з додатку № 3 до Договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року (реєстру боржників до Договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року ), за кредитним договором від 02.09.2019 року № 82, боржником є ОСОБА_2 (а.с.19). Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за Договором факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIІI у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні передбачає заміну на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям. Тобто підставою заміни внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або безпосередня вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Отже, під час вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні потрібно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до іншої особи цивільних прав і обов`язків вибулої сторони. У зв`язку з такою заміною відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України.

Наведене узгоджується з висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 2-3627/09.

Відповідно до ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Вказаними статтями регламентовано не лише можливість заміни сторони виконавчого провадження при виконанні рішення суду у цивільній справі, але й при виконанні рішень інших органів та посадових осіб, зокрема виконавчого напису нотаріуса. Слід зауважити, що в основу підстав для заміни сторони виконавчого провадження у даному випадку покладено відносини, які виникли у сфері цивільно-правових відносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновки про те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво у цивільних (матеріальних) правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах. Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. На правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 201/16014/13-ц, від 31 серпня 2022 року у справі № 711/3007/15-ц, від 05 жовтня 2022 року у справі № 2-11066/10, на які посилається заявник у касаційній скарзі, зроблено висновки про те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Отже, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні потрібно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.

Отже, суд, вирішуючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, мав першочергово з`ясувати факт правонаступництва ТОВ «Факторинг Партнерс» у спірних матеріальних правовідносинах, тобто переходу до нього (товариства) прав та обов`язків кредитодавця ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та, відповідно, факт процесуального правонаступництва, тобто переходу до нього (товариства) прав та обов`язків стягувача у виконавчому провадженні № 66090580, яке наразі триває.

Так, у справі, що переглядається: ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому проваджені з примусового виконання виконавчого напису № 57109 від 11.06.2021 року виданий приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» заборгованості у розмірі 7 226, 50 грн.

На підтвердження заявлених вимог, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» надало суду завірену копію Договору факторингу № 18/12-2023 року 18 грудня 2023 року укладеного між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», копію Додаткового договору № 1 до Договору факторингу № 18/12-2023 року 18 грудня 2023 року, Акт приймання-передавання Реєстру Боржників в паперовому вигляді за Договором факторингу № 18/12-2023 року 18 грудня 2023 року, реєстр боржників до якого входить ОСОБА_2 (а.с.13-19).

Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11 (провадження № 61-10005св21), зазначив про необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги, з огляду на умови такого договору, зокрема, щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Згідно платіжної інструкції № 793 від 27 грудня 2023 року вбачається оплата за договором факторингу від 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на суму 1 100000,00 грн.

Таким чином, на виконання п. 7.1 Договору факторингу ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (заявником) проведено оплату відповідно до платіжної інструкції, яку заявник додав до суду в підтвердження заявлених вимог.

При розгляді справи колегією суддів встановлено, що згідно п. 1.2.3. Додаткового договору № 1 до Договору Факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року пункт 6.1.4 Договору викладено в наступній редакції: « право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників в паперовому вигляді (Додаток № 4), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого права вимоги» (а.с.17).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис , виданий 11.06.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. за № 57109 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» заборгованості у сумі 7226,50 грн. одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Однак, ч. 7 ст. 81 ЦПК України передбачає можливість суду витребувати докази у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції за власною ініціативою докази, а саме виконавчий напис від 11.06.2021 року виданий приватним нотаріусом Грисюк О.В. за № 57109 для встановлення обставин не витребовувався.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 № 6-887цс17 у справі № 754/9711/14-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зазначено, що "вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню".

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено примусове виконання рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Розглядаючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни; при цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності, проте на цій стадії не передбачено право суду надавати оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України). Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 грудня 2020 року при розгляді справи № 0910/2-103/2011.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що станом на момент постановлення ухвали судом першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про заміну сторони у виконавчому провадженні та на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції сторонами/боржником не було надано суду рішення, що набрало законної сили, яким би було визнано виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Враховуючи, що боржник не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданої вимоги, в силу прямого припису статті 204 ЦК України її правомірність презюмується.

Такий висновок міститься в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 916/2286/16.

Отже, висновок суду першої інстанції про неналежність доказів у справі для заміни сторони у виконавчому провадженні не є вірним, не відповідає обставинам справи та нормам законодавства, спростовується наявними в матеріалах справи договором Договору Факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, Додатковим договором № 1 до Договору факторингу № 18/12-2023 року 18 грудня 2023 року, Актом приймання-передавання Реєстру Боржників в паперовому вигляді за Договором факторингу № 18/12-2023 року 18 грудня 2023 року, реєстром боржників до якого входить ОСОБА_2 (а.с.13-19). Договір факторингу є чинним, в порядку визначеному законом не оскаржувався та недійсним визнаний не був. Виконавчий напис від виданий 11.06.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. за № 57109 визнаний таким, що не підлягає виконанню також не був.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні, оскільки заявник належним чином довів своє правонаступництво, виходячи виключно із того, що відбулося відступлення права вимоги на підставі Договору факторингу від 18 грудня 2023 року.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування із прийняттям нового рішення про задоволення заяви ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 442 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задовольнити.

Ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 26 березня 2024 року скасувати, прийняти нову постанову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задовольнити.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (, місце знаходження: вул. Єжи Гедройця, буд. 6, оф. 521, м. Київ, 03150) у виконавчому провадженні відкритому на підставі на підставі виконавчого напису № 57109 вчиненого 11.06.2021 року приватним нотаріусом Грисюк Оленою Василівною про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді