ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/6671/23 Головуючий суддя І інстанції Бабенко Ю. П.
Провадження № 22-ц/818/3170/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: визнання права власності
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Харківської міської ради на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2024 року, по цивільній справі № 644/6671/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Городніченко Ольга Анатоліївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року заяву адвоката Острицького Андрія Олеговича про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з Харківської міської ради, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в частковому відношенні судові витрати в розмірі по 1250 грн. з кожного.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, Харківська міська рада просить скасувати і постановити нове рішення, яким судовий збір залишити за позивачем як спадкоємцем.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Судом першої інстанції указані вимоги не враховані.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, додаткове рішення суду залишити без змін.

Судом встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.03.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга, подана представником ХМР на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2024 року не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення судами окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування судових витрат понесених позивачем в частині задоволених позовних вимог за рахунок відповідача, оскільки такі документально підтверджені, а їх відшкодування відповідає правилам частини 1 статті 141 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на необхідність повернення позивачу сплаченого судового збору пропорційно задоволених позовних вимог з державного бюджету, а не покладення його на відповідача, на підставі пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» є безпідставними, оскільки відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони (якою є Харківська міська рада) понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 462/6473/16-ц (провадження № 14-400цс18) та у постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18 (провадження № 12-153гс19), зазначила, що процесуальні витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування судових витрат, понесених позивачем, за рахунок відповідача, оскільки такі витрати документально підтверджені, а їх відшкодування відповідає правилам частини першої, пункту першого частини другої статті 141 ЦПК України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27 січня 2020 року у справі №642/4402/17 (провадження №61-45118св18).

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що апелянтом не доведена наявність підстав для висновку щодо необґрунтованості та незаконності додаткового рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2024 року, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2024 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді Ю.М.Мальований.

Н.П.Пилипчук.