ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 липня 2024 року

м. Харків

справа № 624/748/23

провадження № 22-ц/818/1783/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Кегичівської селищної ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Кегичівської селищної ради на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 07 лютого 2024 року, ухвалене суддею Богачовою Т.В.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнення аліментів на користь прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів/піклувальників, в залежності від подальшої форми влаштування дітей, на утримання малолітніх дітей в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачі є батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Сім`ї відповідачів надається послуга за Державним стандартом соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах. Батьки дітей їх вихованням не займаються, зловживають спиртними напоями, належні умови життя та навчання дітей не забезпечують. Працівниками Служби у справах дітей та сім`ї складено на кожну дитину акт проведення оцінки рівня безпеки дитини та встановлено, що дійсно є загроза для їх життя та здоров`я. Дітей влаштовано до Комунального некомерційного підприємства Кегичівської селищної ради «Кегичівська центральна районна лікарня».

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 07 лютого 2024 року у задоволенні позову Органу опіки та піклування Кегичівської селищної ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовлено.

Попереджено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання неповнолітніх дітей, поклавши на Орган опіки і піклування Кегичівської селищної ради контроль за виконанням батьківських обов`язків.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, долучити до матеріалів справи та прийняти як докази, документи, що додаються, визнавши поважною причину їх невчасного подання до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що батьки не забезпечували в повному обсязі здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, виконанню дітьми освітньої програми та досягненню передбачених нею результатів навчання. Вказує, що відповідно до інформації фахівця із соціальної роботи дана родина була під контролем ще з 2019 року в центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, у зв`язку з тим, що сім`я перебувала в складних життєвих обставинах, тому що батьки зловживали алкогольними напоями та не приділяли уваги вихованню дітей, але після проведення профілактичних робіт, родина ОСОБА_6 прислуховувались до рекомендацій спеціалістів та виправлялися. Між тим, протягом 2023 року майже кожного місяця на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надходять скарги від сусідів та жителів Кегичівки стосовно їх аморального способу життя. Мати з батьком часто зловживають алкогольними напоями, діти знаходяться без догляду або разом ходять по селищу з батьками, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння, мати постійно конфліктує з сусідами, між батьками частко виникають сварки в присутності дітей. Вказує, що останній випадок в родині стався в грудні 2023 року, що свідчить про те, що батьки не змінили свою поведінку, і в подальшому в родині має місце насилля, хоча батьки під час судового засідання повідомили, що зараз у родині в них панує злагода і сварки та бійки далеко в минулому. ОСОБА_1 під час судового засідання зауважила, що служба у справах дітей не залучила свідків, коли обстежувала житлово-побутові умови проживання, між тим служба неодноразово намагалася це зробити, але ніхто з сусідів не хотів нічого спільного мати з ОСОБА_1 , адже всі жителі вулиці знають, що вона агресивна, тому відмовляються бути свідками, а також підписувати будь-які документи. Зазначає, що 22 лютого 2024 року провідними фахівцями із соціальної роботи було обстежено умови проживання родини ОСОБА_6 , з`ясовано, що батьками не було придбано нових речей для дітей, в домоволодінні було тепло, наявні продукти харчування, батьки були без ознак алкогольного сп`яніння. Протягом спілкування інформація щодо придбання комп`ютера, столу для навчання та особистих речей для дітей змінювалася, під час минулого візиту мати стверджувала, що все вищезазначене замовлено через пошту і вони чекають на прибуття замовлення, а на момент спілкування батьки говорили, що їм немає сенсу купувати комп`ютер і речі, оскільки немає впевненості, що їм повернуть дітей, а згодом повідомили, що зараз взагалі відсутні кошти для придбання всього необхідного для дітей. Стосовно доказів, які були надані позивачем 07.02.2024 року та судом першої інстанції не прийняті, зазначає, що зазначені докази не були подані до суду з поважної причини, оскільки відповідачі під час судових засідань по суті надали неправдиву інформацію про виконання ними своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з цим, позивачем було здійснено відповідні запити до компетентних органів щодо підтвердження або спростування інформації повідомленої відповідачами, отже вказані докази не можливо було надати до суду раніше. Наголошує, що матеріалами справи підтверджено факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а саме: асоціальний спосіб життя відповідачів, постійні випадки насилля у родині, залишення дітей вдома без нагляду, що є реальною загрозою для життя та здоров`я дітей, зловживання батьками алкогольними напоями, порушення права дітей на дошкільну освіту та здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, перебування з дітьми в комендантську годину на вулицях селища. Звертає увагу на те, що відповідачами не надано до суду доказів про зміну своєї поведінки щодо дітей.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде непропорційним заходом, в якому немає необхідності в демократичному суспільстві. Відсутні беззаперечні та належні докази, що свідчили про наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав, передбачених ч.1 ст. 164 СК України, як кінцевого заходу у батьківстві.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, який ґрунтується на обставинах справи, доказах, які надані сторонами, та відповідає нормам матеріального права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кегичівського районного управління юстиції Харківської області, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Кегичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Кегичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

До складу сім`ї відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 входять їх діти ОСОБА_3 , 2008 року народження, ОСОБА_4 , 2016 року народження, ОСОБА_5 , 2017 року народження, всі члени сім`ї зареєстровані по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Кегичівської селищної ради №10-10/554/4 від 31.07.2023.

Рішенням відділу соціального захисту населення Кегичівської селищної ради від 06.12.2022 №1189 за заявою ОСОБА_1 їй як особі/сім`ї, яка потребує надання соціальної послуги надано службою у справах дітей соціальний супровід.

Згідно акту №36 оцінки потреб сім`ї/особи ОСОБА_1 , вбачається, що на час проведення оцінки дитина ОСОБА_7 на стан здоров`я не скаржиться, одяг на дитині брудний, перебуває вдома. Дитина ОСОБА_8 на самопочуття не скаржиться, зовнішній вигляд занедбаний, зі слів не голодна, продукти харчування наявні, прагне навчатися, але через відсутній інтернет рідко підключається до онлайн уроків. Дитина ОСОБА_9 на самопочуття не скаржиться, одяг брудний, має занедбаний вигляд, продукти харчування наявні, навчається дистанційно, часто пропускає онлайн уроки. Діти спокійні, йдуть на контакт, здатні до самообслуговування відповідно до свого віку, люблять своїх батьків. Мати ОСОБА_10 на поганий стан здоров`я не скаржиться, йде на контакт, проте розмовляє агресивно, зі слів сусідів та поліції з батьком дітей часто зловживають спиртними напоями. Не в повному обсязі виконує батьківські обов`язки, вихованням не займається, не контролює коло спілкування дітей. В помешканні брудно, відсутня чиста постільна білизна, неприємний запах. Класифікація випадку визначена як середньої складності.

Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 від 02.12.2022, мати з батьком часто зловживають алкогольними напоями, залишають дітей самих вдома, не виконують батьківські обов`язки на належному рівні. Потреби сім`ї задовольняються не в повному обсязі. Матеріально родину утримує батько. Мати потребує підтримки для виховання дітей. Негативний спосіб життя батьків погано впливає на дітей. Сім`я потребує соціальний супровід.

Сім`ї ОСОБА_1 наказом Кегичівської селищної ради №97 від 06.12.2022 надано послугу соціального супроводу в зв`язку з тим, що сім`я перебуває у складних життєвих обставинах.

Відповідно до характеристики дитини ОСОБА_3 , учня 9 класу КЗ «Кегичівський ліцей», дитина володіє навчальним матеріалом переважно на середньому рівні, на уроках не завжди уважний, домашні завдання виконує не систематично, до дистанційного навчання долучається не постійно. У громадському житті класу активної участі не брав, правила поведінки виконує не завжди, порушував дисципліну. У побуті скромний, стриманий. Батьки не приділяють належної уваги вихованню сина, не цікавляться життям класу та школи, батьківські збори не відвідують.

Відповідно до характеристики дитини ОСОБА_4 , учениці 2 класу КЗ «Кегичівський ліцей», дитина до навчання ставиться пасивно, мотивація відсутня. Має непогану пам`ять. Контроль за навчанням дома недостатній, тому знання її не відповідають розумовим здібностям. Батьки не приділяють належної уваги вихованню доньки, не цікавляться життям класу, батьківські збори не відвідують. Дитина весела, товариська, любить рухливі ігри. Потребує індивідуального підходу.

Відповідно до копій актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 : 1) від 16.02.2022, батьки конфліктують коли перебувають в стані алкогольного сп`яніння. Під час обстеження мати поводилась агресивно, підвищувала голос, діти брудні. Будинок винаймають, в приміщенні брудно, неприємний запах, продукти харчування не показали. Мати була з ознаками алкогольного сп`яніння, але від освідування відмовилась; 2) від 17.03.2023 приміщення будинку потребує ремонту, продукти харчування наявні, умови для навчання відсутні, під час обстеження мати вдома відсутня, зі слів батька дітей мати зловживає алкогольними напоями, часто залишає дітей самих вдома, батьки не займаються вихованням та навчанням дітей; 3) від 20.03.2023 продукти харчування не у великій кількості, діти не виходять на онлайн навчання, в будинку прибрано, тепло; 4) від 04.05.2023 продукти харчування наявні в невеликій кількості, діти не виходять на онлайн уроки, у будинку прибрано; 5) від 09.05.2023 наявні продукти харчування, відсутні умови для повноцінного навчання дітей, мати дітей з ознаками алкогольного сп`яніння, сварилась з чоловіком в присутності дітей; 6) від 12.05.2023 продукти харчування в недостатній кількості, відсутні умови навчання, батьки перебували в стані алкогольного сп`яніння, мати розмовляла з працівниками служби та поліції з нецензурною лайкою, конфліктувала з сусідами, не доглядала за дітьми; 7) від 30.06.2023 продукти харчування наявні, умови навчання відсутні, між батьками відбувся конфлікт в присутності дітей; 8) від 12.07.2023 мати не впустила службу до домоволодіння, вигнала з подвір`я.

Згідно копії висновку КНП КСР «Кегичівська ЦРЛ» від 12.05.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в стані алкогольного сп`яніння - 2,289 проміле та 2,398 проміле відповідно.

Відповідно копії листа №12-24/26 від 22.06.2023 відділ соціального захисту населення Кегичівської селищної ради повідомляє службу у справах дітей та сім`ї Кегичівської селищної ради, що 22.06.2023 від СПД №1 ВП №1 Красноградського РВП ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення про факт вчинення домашнього насильства, що сталось ІНФОРМАЦІЯ_7 в АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_1 вчинила насильство психологічного характеру над своїм чоловіком ОСОБА_2 та над сином ОСОБА_3 , 2008 року народження.

Згідно листа служби у справах дітей та сім`ї №311/01-24 від 12.07.2023 та заяви ОСОБА_11 , служба у справах дітей та сім`ї зверталася до СПД №1 ВП №1 Красноградського РВП ГУ НП в Харківській області з метою вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 так як остання в момент відвідування її родини 12.07.2023 службою у справах дітей вела себе агресивно, ображала нецензурною лайкою, не пускала в домоволодіння та виганяла з подвір`я. Зокрема чинила перешкоди у виконанні в повній мірі службових обов`язків ОСОБА_12 , ображала її.

Відповідно інформації фахівця із соціальної роботи служби у справах дітей та сім`ї Кегичівської селищної ради щодо соціального супроводу родини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , родина ОСОБА_6 була під контролем ще з 2019 року в центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, в зв`язку з тим, що сім`я перебувала у складних життєвих обставинах. Тому, що батьки зловживали алкогольними напоями та не приділяли уваги вихованню дітей. Але після проведення профілактичних робіт, родина прислуховувалась до рекомендацій спеціалістів та виправлялась. Протягом 2023 року майже кожного місяця на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надходили скарги від сусідів та жителів селища стосовно їх аморального способу життя. Мати з батьком часто зловживають алкогольними напоями, діти знаходяться без догляду або разом ходять по селищу з батьками, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння. Мати постійно конфліктує з сусідами. Між батьками часто виникають сварки в присутності дітей. Також в інформації відображені обставини зазначені у вище досліджених судом актах обстеження.

Відповідно довідок до поліції надходили та реєструвались повідомлення (заяви): 1) 17.06.2023 за фактом домашнього насильства вчиненого ОСОБА_1 щодо її чоловіка ОСОБА_2 та їх сина ОСОБА_3 ; 2) 08.05.2023 за фактом домашнього насильства у сім`ї ОСОБА_2 , яке не знайшло свого підтвердження, заявник відмовився від написання заяви; 3) 19.02.2023 за фактом домашнього насильства вчиненого ОСОБА_2 стосовно його дружини ОСОБА_1 . Відомості реєстрації заяв щодо інших фактів не стосується розгляду цієї справи.

Згідно довідок на ОСОБА_2 були накладені адміністративні стягнення: 1) за ч. 1 ст. 178 КУпАП (розпивання алкогольних напоїв в громадських місцях) вчиненого 07.07.2023 у виді 51 грн штрафу, 2) за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків) вчиненого 12.05.2023 у виді 850 грн штрафу, 3) за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) вчиненого 19.02.2023 у виді 170 грн. штрафу. На ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків) вчиненого 08.05.2023 у виді 850 грн штрафу.

Відповідно до актів проведення оцінки рівня безпеки дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рівень безпеки дітей визначено як дуже небезпечний, необхідно вжити заходів щодо негайного влаштування дітей до лікарні, до вирішення питання подальшої долі дітей. Такий висновок зроблений на основі таких даних: дитина про небезпеку не повідомляє, допомоги не просить; фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною відсутні; ознаки погіршення стану здоров`я та момент виявлення дитини відсутні; дитина має зовнішні ознаки недогляду чи занедбаності, має низький рівень гігієни, поруч з дитиною відчувається неприємний запах, одяг не відповідає віку та сезону, одяг дуже брудний, ознаки педикульозу, дитина брудна. Джерела цієї інформації - спостереження. Факти залучення дитини до протиправної діяльності відсутні. Коментар спеціаліста: на момент виявлення дитина була з іншими дітьми самі вдома. Наявні ознаки незабезпечення дитини: належним харчуванням. Необхідною медичною допомогою, доглядом, який відповідає віку та сезону. Зі слів дитини вона голодна. В домоволодінні брудно, неприємний запах, брудна постільна білизна.

Органом опіки та піклування Кегичівської селищної ради надано висновок №04-30/2208 від 28.07.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стосовно їх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Висновок обґрунтований вище дослідженими судом документами.

Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Кегичівської селищної ради № 288 від 31.07.2023 вирішено відібрати дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з сім`ї, що перебуває в складних життєвих обставинах, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей.

Стаття 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно з положенням п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ою сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Національне законодавство також відображає принцип пріоритетності прав та інтересів дитини, зокрема, статтею 7 СК України закріплено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Ухвалюючи рішення у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

За змістом наведених правових норм ухилення від виконання зобов`язань батьків по вихованню дитини означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов`язків, коли особа має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій.

У постанові від 02 жовтня 2019 року в справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) Верховний Суд вказав, що «звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини».

В даній справі судом не встановлено обставин, які беззаперечно підтверджують навмисне свідоме ухилення відповідачів від виконання ними обов`язків по вихованню дітей.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (пункт 49), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Таких обставин у справі не встановлено.

Позивач, як на підставу позбавлення батьківських прав відповідачів вказав, що батьки, не виконують своїх обов`язків щодо виховання дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток.

Наданні позивачем докази на підтвердження необхідності позбавлення відповідачів батьківських прав на переконання апеляційного суду підтверджують ту обставину, що відповідачі знаходяться у складних життєвих обставинах, однак, ухилення відповідачів від виховання і утримання дітей не підтверджують. Подані позивачем докази не містять відомостей, на підставі яких можна зробити висновок про свідоме нехтування відповідачами своїми обов`язками.

З матеріалів справи встановлено, що діти були забезпечені батьками житлом, в якому завжди було тепло, були забезпечені продуктами харчування, разовий випадок, встановлений службою, що діти були на день обстеження голодні не доводить злісне ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення дітей. Також позивачем не доведено відсутність піклування батьками станом здоров`я дітей, оскільки жодних висновків щодо стану здоров`я дітей, необхідності їх лікування, та відсутності такого лікування матеріали справи не містять.

Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав, колегією суддів не приймається, оскільки у висновку органу опіки та піклування не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Аналіз висновку органу опіки та піклування в сукупності з іншими доказами наявними в матеріалах справи, дає підстави вважати, що такий висновок не відповідає якнайкращим інтересам дітей.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається, «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Та обставина, що батьки схильні до вживання спиртних напоїв само по собі не слугує підставою для висновку, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Згідно відповіді КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 16.01.2024 року, до закладу 14.08.2023 року були зараховані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з воєнним станом в Україні, діти були прийняті та перебувають у КЗ ЛОР «Нагуєвицька спеціальна школа І-ІІ ст.». Діти пояснили, що з мамою та батьком спілкуються в телефонному режимі щодня. Передачі з продуктами харчування, одягом, взуттям, діти від батьків жодного разу не отримували, батьки пересилали кошті два рази. Під час бесіди з ОСОБА_13 було з`ясовано, що дівчинка дуже сумує за батьками та домівкою. Зі слів дітей, в закладі, де вони перебувають їм подобається.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи з`ясовано думку малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо позбавлення батьківських прав їх батьків. Діти, кожен окремо пояснили, що коли вони проживали з батьками їм було добре, мати готувала смачну їжу, голодні вони не були, в будинку було три кімнати та їм всім було зручно та достатньо місяця.

Зазначали, що батьки їх не ображали, подекуди батьки лаялись між собою, іноді вживали алкогольні напої, однак на дітях це не відображалося.

Діти зазначали, що коли вони проживали з батьками, успіхи в навчанні були не дуже добрими, оскільки процес навчання відбувався дистанційно, фізичного або психічного насилля відносно них не вчинялось.

Діти вказували, що дуже люблять батьків, бажають повернутися в сім`ю та жити разом. У закладі, в якому вони зараз знаходяться їм подобається, але з батьками було краще та вони прагнуть повернутися до батьків.

Вислухавши пояснення дітей, апеляційним судом встановлено, що діти емоційно прив`язані до батьків, страждають від розлуки з ними, бажають повернутися у сім`ю.

Враховуючи встановлені обставини справи та пояснення дітей, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду пояснили, що дуже люблять своїх дітей, прагнуть для них найкращого, однак в силу скрутного майнового стану їм не завжди вдається забезпечити дітей якнайкраще, однак всім необхідним, як то їжа, одяг, приладдя для навчання діти забезпечені. Вказували, що зробили висновки та не будуть сваритися при дітях та вживати алкоголь.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що позивачем не доведено, що умови проживання дітей негативно впливають на їх стан здоров`я, також не доведено відсутність піклування батьками станом здоров`я дітей, оскільки висновків щодо стану здоров`я дітей, необхідності їх лікування, та відсутності такого лікування матеріали справи не містять. Незабезпечення батьками дітей належних умов для онлайн навчання та стабільного виходу на онлайн уроки не може бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки відповідачі не мають матеріальної можливості забезпечити дітей окремими технічними приладами для можливості виходу на онлайн уроки, не мають стабільного інтернету, про те, це не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що відносно дітей вчинялось фізичне або психічне насилля.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності, в тому числі через перебування в стані алкогольного сп`яніння в присутності дітей, через те, що висловлювались в присутності дітей нецензурною лайкою.

Зазначене, з урахуванням встановлених обставин, пояснень дітей та наміру відповідачів виправити свою поведінку не є достатніми підставами для позбавлення батьківських прав.

Між тим, колегія суддів зазначає, що відповідачі мають докласти значно більше зусиль для виконання своїх батьківських обов`язків.

У постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 Верховний Суд зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, зробив правильний висновок про відсутність передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому судом обґрунтовано було попереджено відповідачів про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов`язків.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апеляційної скарги та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, судове рішення відповідає вимогам вмотивованості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі позивачка.

До того ж, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував положення п. 7 та п. 8 ст. 7, ст. 166 СК України, п. 1 та п. 2 ст. 3, ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в яких закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, у тому числі і при вирішенні питань щодо позбавлення батьківських прав.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін з підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Кегичівської селищної ради - залишити без задоволення.

Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 07 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова