Дата документу 24.07.2024 Справа № 331/6089/23
Єдиний унікальний № 331/6089/23
Провадження № 22-ц/807/1667/24
24 липня 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду:
головуючого Полякова О.З.,
суддів Кухаря С.В.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття заборони відчуження,-
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2024 року (повний текст рішення складено 30 квітня 2024 року) в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, 09 липня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначає, що подає апеляційну скаргу вдруге.
Під час слухання справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 користувався послугами правової допомоги АБ «Наталі Соколової», адвокатом якого 29 травня 2024 року подана перша апеляційна скарга з дотриманням строку апеляційного оскарження, передбаченого ст. 354 ЦПК України.
12 червня 2024 року ОСОБА_1 дізнався від адвоката, що апеляційний суд витребував справу з суду першої інстанції. А 13 червня 2024 року він розірвав договір про надання правової допомоги від 30 серпня 2023 року з АБ «Наталі Соколової». Також ОСОБА_1 зазначає, що не знав про існування ухвали Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2024 про залишення його апеляційної скарги без руху та ухвали Запорізького апеляційного суду від 28 червня 2024 року про її повернення, оскільки не отримував цих документів на свою адресу, про їх існування дізнався після звернення до іншого адвоката з сайту «Судова влада України».
ОСОБА_1 , посилаючись на ст.ст. 8, 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ч. 3 ст. 354 ЦПК України, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2024 року.
Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 ст. 358 ЦПК України.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).
Право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі, гарантує стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР.
Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Також колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Конституційний Суд України в Рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 6-зп від 25 листопада 1997 року Головним обов`язком держави, згідно зі статтею 3 Конституції України, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України).
Крім того, відповідно до абзацу другого підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019, утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, частини першої статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні ефективного механізму такого захисту.
У свою чергу, в абзаці п`ятому підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 зазначено, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей у їхніх правах і свободах означає потребу забезпечення їм рівних юридичних можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод; у правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 2-р(II)/2022 від 6 квітня 2022 року гарантована Конституцією України рівність усіх людей у їхніх правах і свободах означає конечність забезпечення їм рівних юридичних можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У державі, керованій правовладдям, звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, а додержання загальних принципів рівності громадян перед законом та заборони дискримінації, що їх визначено приписами частин першої, другої статті 24 Конституції України, є неодмінним складником реалізації права на судовий захист.
У своїй постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зробив висновок, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження в разі повторного подання апеляційної скарги, може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
-первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
-повторне подання апеляційної скарги відбулось у межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
-скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження і вжив усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
-доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником;
-наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
З урахуванням вищевикладеного, з огляду на те, що первісне звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження (а.с. 83), відсутність в матеріалах справи інформації про отримання скаржником копій ухвал Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2024 року та від 28 червня 2024 року, повторне подання апеляційної скарги відбулось протягом розумного строку після повернення первісної апеляційної скарги, скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження і долучив до повторно поданої апеляційної скарги квитанцію про сплату судового збору, беручи до уваги обставини, на які посилається скаржник, а також поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, для забезпечення можливості реалізації конституційного права на апеляційне оскарження, є підстави для поновлення строку.
Беручи до уваги, що апеляційну скаргу подано з додержанням вимог, встановлених ст.ст. 356-361 ЦПК України, суддя вважає, необхідним відкрити апеляційне провадження.
Керуючись ст.ст. 354, 356-361 ЦПК України, суддя,
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2024 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2024 року в цій справі.
Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття заборони відчуження.
Учасникам справи разом з копією ухвали про відкриття апеляційного провадження надіслати копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Учасникам справи надати строк для подання відзиву на апеляційну скаргу разом з доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до 19 серпня 2024 року.
Для забезпечення апеляційного розгляду справи провести підготовчі дії, передбачені ст. 365 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: