Справа № 289/962/24
Номер провадження 2/289/527/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Мельника О.В., з секретарем судових засідань Писаренко К.Л., представника позивача адвоката Ляр Д.Ю., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КБ "ПРИВАТБАНК" (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" через підсистему "Електронний суд" звернулись до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом, у якому просять стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 03.03.2021 № б/н у розмірі 44180,79 грн.

Ухвалою суду від 29.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи.

В обґрунтування позову банк зазначив, що 03.03.2021 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позичальнику надано банківські послуги та встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок, відповідно до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів банку", зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач свої зобов`язання не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 22.04.2024 року заборгованість перед позивачем становить 44180,79 грн., яку він просить стягнути та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2422,40 грн.

14.06.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за недоведеністю вимог. Зокрема зазначає, що розрахунок заборгованості не є чітким, розгорнутим і зрозуміли. Під час дії воєнного стану відповідачу нараховані штрафні санкції на нарахування яких введено мораторій. Також просить реструктуризувати реальний борг.

11.07.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Зокрема зазначив, що борг виник у зв`язку із значними витратами на лікування дружини (підтверджуючі документи долучив до відзиву) та вказує, що з травня 2024 року борг почав погашати. Сплатити всю суму боргу одним платежем не має можливості, а тому просить надати можливість його реструктуризувати.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов дійшов наступного висновку.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03.03.2021 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ «Приватбанк».

03.03.2021 року відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено наступне (відповідно до типу кредитного продукту): максимальний ліміт кредиту, процентна ставка у межах пільгового періоду, відсотків річних 0,00001% та процентна ставка за межами пільгового періоду, відсотків річних; реальна річна процентна ставка.

У відповідності до умов договору, відповідач зобов`язався повернути кредит та плату за його користування не пізніше закінчення строку дії Картки, однак відповідач в добровільному порядку кредитні кошти не повернув, чим порушила прийняті на себе договірні зобов`язання.

В порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов`язання виконував неналежно, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно.

Повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, в т.ч. за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають до сплати за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту або шляхом внесення Клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу.

При цьому, своїм підписом у довідці про умови кредитування відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих із обраних відповідачем умов кредитування.

Отже, підписавши довідку про ознайомлення із умовами кредитування (паспорт споживчого кредиту), відповідач погодилася у письмовому вигляді з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Аналогічний висновок викладено й у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року по справі № 750/6058/17-ц, від 23.12.2019 року по справі № 572/1169/17, від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18-ц, від 26.02.2020 року по справі № 355/1091/17.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.12.2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

З наданої позивачем довідки вбачається, що підписавши кредитний договір № б/н, відповідачу було видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 зі строком дії до останнього дня 01/25.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної кратки 03.03.2021 року кредитний ліміт 1000,00 грн., 14.05.2021 кредитний ліміт збільшено до 2400,00 грн., 25.08.2021 року кредитний ліміт збільшено до 7000,00 грн., 27.10.2022 кредитний ліміт збільшено до 17000,00 грн., 31.01.2023 кредитний ліміт збільшено до 27000,00 грн., 09.03.2023 кредитний ліміт збільшено до 38000,00 грн., 08.09.2023 кредитний ліміт зменшено до 37400,00 грн., 14.09.2023 кредитний ліміт зменшено до 0 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03 березня 2021 року, заборгованість відповідача станом на 10 квітня 2024 року перед банком становить 44180,79 грн., з них: 35491,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8688,91 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Вказаний розрахунок є чітким, повним і розгорнутим по окремих категоріям, а також за своїм змістом узгоджується з відомостями, наведеними у виписці по рахунку відповідача.

З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається, що за період з 03.03.2021 року по 12.04.2024 року, відповідач користувався кредитною карткою позивача, знімав кошти з банкоматів, здійснював оплату в торгівельних точках, здійснював переказ картки тощо.

Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

З наданої Банком виписки по картковому рахунку чітко прослідковується користування кредитними коштами.

Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості у вищенаведеному розмірі, нарахування штрафних санкцій, матеріали справи не містять.

Вказана сума заборгованості відповідачем не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем до суду надано не було.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживала, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються з сплати судового збору, у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" до відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_2 ), на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , рахунок № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат) МФО №305299 44180 (сорок чотири тисячі сто вісімдесят) гривень 79 копійок заборгованості за кредитним договором б/н від 03.03.2021 року та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 липня 2024 року.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК