Провадження № 22-ц/812/916/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 червня 2024 року м. Миколаїв

справа № 486/281/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Самчишиної Н.В.,

із секретарем Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, постановлену 09 червня 2024 року суддею Далматовою Г.А., у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту ухвали не зазначена), у цивільній справі за заявою

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої

ОСОБА_2 ,

заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною вище заявою.

Зазначала, що з травня 2018 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , а 07 серпня 2021 року вони зареєстрували шлюб. Весь цей час вона сама та її донька від першого шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували на утриманні ОСОБА_3 , оскільки біологічний батько дитини будь-якої участі у вихованні та утриманні доньки не брав. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, загинув в с. Роздолівка Бахмутського району Донецької області.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила встановити факт, що її донька ОСОБА_2 перебувала на утриманні померлого ОСОБА_3 .

Встановлення факту перебування на утриманні необхідне заявниці для документального оформлення одноразової грошової допомоги, визначеної Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 на війні з російськими окупантами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 правом подання відзиву на заяву не скористався.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 червня 2023 року провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі суд посилався на те, що спір не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявлені ОСОБА_1 вимоги, пов`язані з доведенням наявності підстав для підтвердження за її малолітньою дитиною певного соціально-правового статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням.

При цьому суд посилався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, щодо недопустимості ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що між нею та заінтересованою особою не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки вона не є суб`єктом отримання такої допомоги, саме тому заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає розгляду в порядку окремого провадження за нормами цивільного, а не адміністративного судочинства.

При цьому апелянт посилалася на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, де велика Палата відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, на який послався суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі.

Узагальнені доводи інших учасників

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

2.Мотивувальна частина

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду зазначеним вище вимогам не відповідає.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що заява ОСОБА_1 подана щодо підтвердження за її малолітньою дитиною певного соціально-правового статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, які не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Позиція апеляційного суду

У справі, що переглядається, підлягає вирішенню питання, чи можливо встановити факт перебування малолітньої ОСОБА_2 на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

При цьому між ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки заінтересована особа не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

Також неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, відступивши від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, зокрема, що юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Також апеляційний суд приймає до уваги те, що ухвалюючи рішення у тотожних спорах, суди зобов`язані враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 червня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: О.В.Локтіонова

Н.В.Самчишина

---------------------------------

Повну постанову складено 05 червня 2024 року