УХВАЛА

12 липня 2024 року

м. Київ

справа № 215/1977/21

провадження № 61- 8998 ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути за рахунок державного бюджету на його користь, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої діяльністю підлеглого Держави Україна - Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, у розмірі 908 000,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року скасовано та ухвалено нове, яким визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Виконкому Тернівської районної у місті ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення за результатами її розгляду. У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У червні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя статті 27 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала)

від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якому заявник вказує, що пропуск строку на касаційне оскарження судового рішення пов`язаний з тим, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримав 07 червня 2024 року.

ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк з огляду на те, що працівники суду не ознайомили його зі змістом оскаржуваного рішення, датою отримання повного тексту постанови зазначає 07 червня 2024 року.

Учасник судового процесу, реалізуючи свої процесуальні права має вчиняти дії з дотриманням процесуальних строків звернення до суду, тобто добросовісно користуватися своїми правами з метою недопущення настання негативних наслідків для такого учасника справи, які зумовлять докладання додаткових зусиль, направлених на поновлення, пропущеного процесуального строку.

Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в Єдиному державному реєстрі судових рішень не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Постанову Дніпровського апеляційного суду прийнято 30 серпня 2022 року, того ж дня складено її повний текст та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 01 вересня 2022 року.

Виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 у касаційній скарзі не вказані та не обґрунтовані.

Клопотання ОСОБА_1 не містить жодних випадків, передбачених пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, а саме: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Верховний Суд зауважує, що клопотання не містить жодних обґрунтованих підстав, міркувань, доводів для поновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги на судові рішення, після спливу майже двох років з дня складення повного тексту постанови апеляційного суду.

Отже, клопотання не містить доводів, підтверджених доказами, що пропуск строку на касаційне оскарження судових рішень допущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, при цьому суд враховує, що апеляційна скарга на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року подана саме ОСОБА_1 , а отже заявник, реалізуючи добросовісно свої процесуальні права, мав цікавитися ініційованим ним апеляційним провадженням.

Узагальнюючи наведене, вказані доводи не можуть свідчити про наявність обставин, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, перелік яких є вичерпним, за умови яких строк на касаційне оскарження судового рішення може бути поновлено.

Разом з цим, Верховний Суд зауважує, що наведені заявником у клопотанні обставини не є виключними обставинами відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України.

Ураховуючи те, що касаційна скарга заявника подана після спливу більше ніж одного року з дня ухвалення оскаржуваної постанови, а виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для поновлення строку на касаційне оскарження заявником не обґрунтовано, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Оскільки Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, відсутні підстави для вирішення клопотань про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та надання визначеності правопорушенню, встановленого постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року в справі № 160/5197/20

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара