Дата документу 16.07.2024 Справа № 314/1694/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/1694/24
Провадження №22-ц/807/1234/24
Головуючий в 1-й інстанції Капітонов Є.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2024 року, постановлену у м. Вільнянськ у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Вільнянська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позову позивач посилається на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22.05.2013 виконавчим комітетом Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Після його смерті залишилась спадщина: 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 , земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,37 га, розташована в АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності серії 1-ЗП №042932 (надалі - державний акт від 27.12.1999 серії 1-ЗП М042932), земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 7,79 га, розташована на території Московської сільської ради, Запорізького (Вільнянського) району, Запорізької області, право власності посвідчене Державним актом серії 1-ЗП №050879; ощадний внесок на рахунку № НОМЕР_2 (08) філії Ощадбанку №7858/0147 м. Вільнянську. 18.07.2013 року на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_5 , державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Кравченко О.М. заведено спадкову справу № 218 за 2013 рік. 22.11.2013 року позивачем до державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Кравченко О.М. було подано документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. 27.11.2013 року державним нотаріусом Кравченко О.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №2966/1-30/218-2013 на підставі п.3 глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. З метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду, за результатами чого заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.12.2013 по справі №314/6498/13-ц позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування задоволено: визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на наступне спадкове майно: 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 , земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0 185 га від 0,37 га, розташована в АДРЕСА_1 та посвідчена державним актом на право власності серії 1-ЗП №042932, земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 7,79 га, розташована на території Московської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, посвідчена державним актом серії 1-ЗП №050879. Ощадний внесок на рахунку №91551336 (08) філії Ощадбанку №7858/0147 м. Вільнянську з усіма відсотками та компенсаційними нарахуваннями. За позовними вимогами позивач просить, зокрема: визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер - :04:001:0132, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на земельну ділянку площею 0,1174 га, кадастровий номер - :04:001:0136, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площа, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позовна заява містить посилання на те, що зазначені земельні ділянки сформовані з земельної ділянки 0,37 га, розташованої в АДРЕСА_1 та посвідченої державним актом на право власності серії 1-ЗП №042932.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2024 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Вільнянська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції помилково зазначив, що вказаний позов є тотожним з позовом у справі №314/6498/13-ц, оскільки склад сторін та предмет позову є різним. Оскаржувана ухвала позбавила позивача права на доступ до правосуддя і судового вирішення питання щодо право власності на спадкове майно.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що Вільнянським районним судом Запорізької області 03.12.2013 (Справа №314/6498/13-ц; провадження №2/314/1479/2013) ухвалено рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної частини статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі, в якій одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Відсутність хоча б однієї з наведених складових не дає суду підстави відмовляти у відкритті провадження у справі.

Необхідність застосування вказаної норми зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову.

Так, за матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.12.2013 по справі №314/6498/13-ц позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування задоволено: визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на наступне спадкове майно: 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 , земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0 185 га від 0,37 га, розташована в АДРЕСА_1 та посвідчена державним актом на право власності серії 1-ЗП №042932, земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 7,79 га, розташована на території Московської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, посвідчена державним актом серії 1-ЗП №050879. Ощадний внесок на рахунку №91551336 (08) філії Ощадбанку №7858/0147 м. Вільнянську з усіма відсотками та компенсаційними нарахуваннями.

Таким чином, у цивільній справі ЄУН 314/6498/13-ц, сторонами були ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , предметом позову було спадкове майно, зокрема земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0 185 га від 0,37 га, розташована в АДРЕСА_1 та посвідчена державним актом на право власності серії 1-ЗП №042932; підстава позову - визнання права власності в порядку спадкування за законом.

У справі, що розглядається сторонами є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Вільнянська державна нотаріальна контора. Предметом позову є земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер - :04:001:0132, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1174 га, кадастровий номер - :04:001:0136, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площа, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава позову - визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, оскільки суб`єктивний склад сторін у справах є частково тотожнім, предмет позову є різним, підстави позову є тотожними.

Виходячи із наведеного аналізу суб`єктивного складу, матеріально-правових вимог та обставин, що обґрунтовують звернення до суду у цивільній справі ЄУН 314/6498/13-ц та справі, що розглядається, слід констатувати відсутність підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст.186 ЦПК України для відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За викладених обставин доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає обґрунтованими та достатніми для скасування постановленої у справі ухвали, з огляду на положення пункту 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2024 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 16 липня 2024 року.

Судді: С.В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков