У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/1106/24

2/609/459/2024

22 серпня 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шумського районного суду Тернопільської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрійі статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтями 175, 176, 177 ЦПК України.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема : 1) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 2) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); 3) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що наказом Шумського районного суду Тернопільської області від 02 вересня 2021 року №609/983/21 з ОСОБА_3 призначено стягнення аліментів на утримання чотирьох дітей на користь ОСОБА_1 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 26.08.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Однак докази на підтвердження таких обставин позивач до позовної заяви не додала.

Крім того, зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому фактично позивач просить стягнути з відповідача нові аліменти, а не збільшити розмір аліментів, що стягуються за попереднім судовим рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду.

Відтак визначений позивачем спосіб захисту не узгоджується з зазначеними вище положеннями закону, оскільки позивач подала позовну заяву про збільшення розміру стягнення аліментів, хоча просить змінити спосіб стягнення аліментів з 50% відсотків прожиткового мінімуму щомісячно на кожну дитину відповідного віку на тверду грошову суму.

Слід зазначити, що зміна способу стягнення аліментів (ст. 181 ч. 3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З урахуванням викладеного позивачу слід виправити недоліки поданої позовної заяви шляхом: 1) зазначення доказів, які підтверджують, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей та надати ці докази; 2) надання копії судового рішення, яким визначений розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 3) викладення змісту позовних вимог із зазначенням способу захисту прав позивача, що відповідає вимогам закону, а саме: конкретизувати зміст позовних вимог з урахуванням висновків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, - у кількості для суду та відповідно до наявних учасників справи.

При цьому, суд зазначає, що у випадку невиконання вимог суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

Водночас, слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ч. 1, 2, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали суду, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена та підписана 22 серпня 2024 року.

Суддя: М.В. Харлан