Провадження №2/751/39/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого - судді - Павлова В.Г.,

при секретарі - Овдій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новозаводського районного суду міста Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок пожежі -

за участі сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_5 ,

представник відповідача - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Вступ:

В даній справі виник спір з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок пожежі.

І. Стислий виклад позиції сторін.

1.1 Представник позивача звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок пожежі.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.08.1997 р. і рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.03.2005 р. є власником нерухомого майна: житлового будинку АДРЕСА_1 .

16.08.2023 р. о 3 год. 00 хв. у будинку АДРЕСА_1 , власниками якого є відповідачі по справі, сталась пожежа, яка перекинулась на будинок позивача.

Головним управлінням ДСНС у Чернігівській області складено технічний висновок №32/18.08.2023 щодо встановлення причин пожежі, що сталася 16.08.2023 р. в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , яким встановлена причина пожежі: став електростатичний розряд на флянці газового стояку, який встановлений біля будинку АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 вказав, що в результаті протиправної поведінки відповідачів йому завдано матеріальної шкоди в розмірі 1 731 403 грн 69 к. та моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн, яку просив стягнути в солідарному порядку, а також витрати за проведення експертиз.

1.2 Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву в якій просив відмовити в задоволенні позову. Узагальнений зміст заперечень зводився до недоведеності протиправності його дій, які б обумовлювали виникнення пожежі.

1.3 Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правом на подання відзиву не скористались.

ІІ. Заяви (клопотання) та пояснення учасників справи.

2.1 Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

2.2 Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Леонов О.Є. заперечував щодо задоволення заявленого позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

2.3 Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в письмових заявах просили відмовити в задоволенні позову.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3.1 Ухвалою суду від 21.12.2024 р. відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

3.2 Ухвалою суду від 14.02.2024 р. призначено пожежно-технічну експертизу.

3.3 Ухвалою суду від 25.06.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

4.1 Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.08.1997 р. та рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.03.2005 р. позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_3 /а.с.88-89/.

4.2 Згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.07.2023 р. та договору міни №2-590 від 12.02.2003 р. відповідач ОСОБА_3 є власником частин житлового будинку АДРЕСА_3 , а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по частині відповідно /а.с.10-11/.

4.3 Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №03-08/23 від 17.11.2023 р. вартість матеріальної шкоди, завданої житловому будинку по АДРЕСА_1 внаслідок пожежі, яка сталася 16.08.2023 р. становить 1 333 197,71 грн; вартість відтворення (відновлення) становить 1 556 960,24 грн /а.с.54/.

4.4 Згідно технічного висновку №32/18.08.2023 р., складеного інженером ДСНС України в Чернігівській області, найбільш ймовірною причиною пожежі, що сталася 16.08.2023 р. в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 став електростатичний розряд на фланці газового стояка /а.с.102/.

4.5 Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчого дослідження № 2973/23-24 від 28.11.2023 р. реальна сума збитків у зв`язку з пошкодженням майна, а саме: побутової техніки та меблів в результаті пожежі, яка відбулась 16.08.2023 р. в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 складає 168 981,45 грн /а.с.130/.

4.6 Згідно Акту про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) побутовому споживачу за адресою: АДРЕСА_1 припинено газопостачання шляхом перекриття крану на стояку /а.с.204/.

4.7 Згідно висновку експерта №СЕ-19/125-24/2798-ПТ від 04.06.2024 р. причиною пожежі в будинку АДРЕСА_1 є займання турбулентного струменя газу, який витікав в місці розташування фланцевого з`єднання на газопроводі, що є аварійним режимом роботи газової мережі в місці з`єднання газової мережі зовнішнього газопостачання із газовою мережею внутрішнього газопостачання. Встановити причетність аварійного режиму роботи електричної мережі до причини виникнення пожежі не виявляється можливим /т.2 а.с.6/.

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами четвертою, п`ятою ст.319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.322 ЦК України).

Нормами статей 151, 156, 177 ЖК України визначено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Частиною шостою ст.55 Кодексу цивільного захисту населення передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями покладається на їх власників.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Враховуючи, що пожежа виникла у будинку, власниками якого є відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вони як власники несуть відповідальність за пожежну безпеку на території належного їм домоволодіння. Факт пожежі в належному відповідачам будинку та причини розповсюдження вогню на належний позивачеві будинок встановлено наявними у справі та дослідженими судом доказами.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).

Тобто, збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», яка є релевантною і до норм нового ЦК України, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з Кодексом газорозподільної системи газові мережі внутрішнього газопостачання ? це газова мережа від місця/точки приєднання об`єкта або межі земельної ділянки замовника до його газових приладів (пристроїв) включно або до газової мережі третіх осіб (замовників, споживачів), і їх власники забезпечують їх технічне обслуговування згідно з чинним законодавством.

Технічне обслуговування - це комплекс операцій або операція з підтримки працездатності, надійності і безпеки газового обладнання, та з огляду на ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відноситься до житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 5.4 глави 5 розділу V Правила безпеки систем газопостачання, технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будівель, комунально-побутових об`єктів невиробничого характеру здійснюється відповідно до вимог документації з експлуатації заводів-виробників газового обладнання на договірних засадах.

Згідно пункту 1.4 глави 1 розділу V ПБСГ технічний стан газопроводів (підземних, надземних, наземних та ввідних) і споруд на них повинен систематично контролюватись власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) шляхом проведення комплексного технічного огляду (обходу) трас газопроводів, технічного обстеження, в тому числі комплексного приладового обстеження, вимірювання захисних потенціалів і перевірки ефективності роботи засобів електрохімзахисту.

Тобто, власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач)) повинен забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з положенням пунктів 1,2 глави 5 розділу III Кодексу власники (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ , до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх ВБСГ.

При цьому, межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Тому, на виконання вимог чинного законодавства (зокрема, ПБСГ) власники ВБСГ, які згідно з актом розмежування відповідають за експлуатацію цих мереж, зобов`язані забезпечити їх технічне обслуговування шляхом укладання відповідного договору із суб`єктом господарювання, який має право на виконання таких робіт.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі як відповідальні особи за належне утримання та технічне обслуговування в т.ч. і внутрішніх газопроводів акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх ВБСГ не укладали та доказів проведення відповідного ТО спеціалізованою організацією в розпорядження суду не надали.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір й причинно-наслідковий зв`язок. Натомість відповідачі по справі презумпцію вини заподіювача шкоди належними та допустимим доказами не спростували.

Враховуючи вище викладене, суд вважає доведеним, що внаслідок пожежі з вини відповідачів позивачу завдано матеріальної шкоди в загальному розмірі 1 731 403 грн 69 коп. Жодних заперечень відповідачами з приводу розрахунку заявленого позивачем розміру матеріальної шкоди в ході розгляду справи не заявлялось.

Згідно з положеннями ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Позивач в обґрунтування завданої йому моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн не зміг пояснити критерії визначення ним заявленого розміру моральної шкоди, обмежившись лише загальними посиланнями на свій вік, тривалість будівництва та внутрішні переживання, які були обумовлені знищенням пожежею його майна, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

З урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи щодо складу цивільного правопорушення за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та приходить до висновку, що на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути 200 000 грн. В іншій частині позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити.

VІ. Розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у максимальному розмірі 14 493 грн (у відсотковому співвідношенні: 63% (1 731 403,69) майнова шкода та 37% (1000000) моральна шкода).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди задоволено повністю, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 9130 грн 59 коп. пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів (14 493 грн*63%/3= 3 043,53 грн).

Враховуючи, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволено частково, а саме на 20% (100*(200 000 грн 00 коп./1000 000 грн 00 коп.)), з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 072 грн 48 к. (14 493*37%*20), тобто по 357 грн 50 коп. з кожного.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, відповідно до ч.ч.1,3 п.2 якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, надання професійної правничої допомоги.

Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

У зв`язку з тим, що оплату за проведення судово-будівельних експертизи та товарознавче дослідження було проведено позивачем на загальну суму 18 640 грн (10 037 грн та 8 603 грн), вказані витрати підлягають стягненню з кожного відповідача по 6 213 грн.

06.09.2023 р. між адвокатом Черненком Г.І. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги. Представник позивача звернувся до суду з даним позовом 18.12.2023 р.

Квитанцією № 0009213 від 15.12.2023 року підтверджується сплата ОСОБА_1 адвокату Черненку Г.І. 15 000 гривень за надання правової допомоги в цивільній справі, яка розглядається.

Відповідно ч.ч.4,5,6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Враховуючи часткове задоволення позову на суму 1 931 403 грн., що у відсотковому співвідношенні до розміру первісно заявлених вимог становить 71 %, суд приходить до висновку, що пропорційно до розміру задоволених вимог підлягають стягненню на користь позивача 10 650 грн в рахунок повернення витрат по сплаті за надання правничої допомоги (тобто по 3 550 грн з кожного), оскільки відповідачами не доведено неспівмірності вказаних витрат, які підтверджені документально.

Таким чином, з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат по 13 164 грн 03 коп. з кожного (3550 + 6 213 + 3 043,53 + 357,50).

Керуючись ст.ст.2,5,10-13,18,141,258-259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок пожежі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1 731 403 (один мільйон сімсот тридцять одну тисячу чотириста три) грн 69 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 200 000 (двісті тисяч) грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат по 13 164 (тринадцять тисяч сто шістдесят чотири) грн 03 коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідачі:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6

-

Суддя В.Г. Павлов