Справа № 237/1865/24
Провадження № 2/237/620/24
24.05.24 року м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Ліпчанського С.М.,
при секретарі Бахтіяровій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове Мар`їнського району Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради Покровського району Донецької області про розірвання шлюбу, та визначення місця проживання малолітньої дитини, та позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 вересня 2019 року між сторонами було укладено шлюб, про що Харківським міськім відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було видано Свідоцтво серії НОМЕР_1 та зроблено відповідний актовий запис N? 4354.
Від цього шлюбу народилась дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 , видане 23 червня 2023 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідний актовий запис № 901.
Спільне життя подружжя не склалося, сім?я розпалася та існує формально. Після фактичного припинення шлюбних відносин донька, залишились проживати із матір`ю. За домовленістю батько, позивач ОСОБА_1 ,постійно піклувався про свою дитину та брав участь у її вихованні. позивач ОСОБА_1 стверджує, що гроші, які він давав на утримання дитини, відповідачка витрачала на власний розсуд та відпочинок, мало приділяла уваги дитині, бо хотіла налагодити своє особисте життя, більше приділяла уваги собі та своїм подругам, часто пропадала на тривалий час, залишив дитину на позивача ОСОБА_1 , донька фактично не бачила своєї матері. Останнім часом, відповідачка, зі слів її подруг, постійно перебуває у Покровському районі, с. Максимільянівка із іншим чоловіком. На зв`язок відповідачка не виходить, дитина знаходиться на утриманні позивача ОСОБА_1 , який проживає окремо в квартирі та має стабільний заробіток. У зв`язку з чим, має можливість дати дитині освіту і добробут. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідачка не в змозі дати дитині ні належного виховання, ні матеріального забезпечення, через що змушений звертається з вказаним позовом до суду.
Сторони у судове засідання не з`явились.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.
На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,уклали шлюб 20 вересня 2019 року, про що Харківським міськім відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було видано Свідоцтво серії НОМЕР_1 та зроблено відповідний актовий запис № 4354.
Від шлюбу мають спільну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 , видане 23 червня 2023 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідний актовий запис № 901.
Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.
Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.
Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З урахуванням викладеного, суд вважає встановленими обставини винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідачки ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За таких обставин суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради Покровського району Донецької області про розірвання шлюбу, та визначення місця проживання малолітньої дитини, та позбавлення батьківських прав- задовольнити у повному обсязі.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 20 вересня 2019 року Харківським міськім відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 4354, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
На підставі ч. 2 ст. 115 СК України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_2 , видане 23 червня 2023 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідний актовий запис № 901) разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, РНОКПП НОМЕР_3 , залишивши її на повному утриманні та вихованні батька.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , щодо доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Допустити негайне виконання рішення для запобігання загрози життю та здоров`ю учасників процесу у період дії воєнного стану.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів.
Суддя С. М. Ліпчанський
Дата документу 24.05.24 року