Номер провадження: 22-ц/813/1370/24
Справа № 495/1432/13-ц
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Долгової В.І.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1

позивач за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Тулянцева Валентина Володимирівна

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17березня 2023року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

Позивачка ОСОБА_1 звернулась 26 лютого 2013 року до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

03 лютого 2022 року на адресу суду надійшла від позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 уточнена позовна заява до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

04 лютого 2021 року від відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 надійшла до суду зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Уточнені позовні вимоги позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що за час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував з 01.09.2015 року по 25.09.2020 року на утриманні матері ОСОБА_1 , тому вона просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його утримання за період з 01.09.2015 року по 25.09.2020 року у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Зустрічні позовні вимоги позивач ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що на час звернення з позовною заявою у 2013 року сторони проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, у фактичних шлюбних відносинах; як зазначає ОСОБА_2 , сторони перебували з 2008 року. Від фактичних шлюбних відносин сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2012 році у сторін народилась також спільна донька - ОСОБА_4 , однак, при реєстрації її народження, ОСОБА_2 батьком доньки записаний не був. Як стверджує позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , в 2015 році вони з ОСОБА_1 та дітьми переїхали в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, де проживали однією сім`єю до вересня 2020 року. В вересні 2020 року він з сином ОСОБА_5 переїхав до смт Бородіно, Гарутинського району, Одеської області. За час сумісного проживання сторони вели спільне господарство, ростили і виховували спільних дітей, ніяких спорів щодо участі у матеріальному забезпеченні спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , між ними не виникало.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 просив суд встановити факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2009 року до вересня 2020 року проживали однією сім`єю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовлено у повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю - задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2010 року по 2015 рік. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційних скарг

Апеляційна скарга ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина та ухвалити нове рішення в якому стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2015 року до 25.09.2020 року в розмірі 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги наступні обставини які були викладені ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві.

У 2015 році вона з дітьми переїхала до дому матері в місто Білгород-Дністровський так як позивач не допомагав і відмовлявся платити аліменти. З першого вересня 2015 року син пішов у садочок, а з першого вересня 2016 року пішов до школи в місті Білгород-Дністровський, що підтверджується та відображається у наступних доказах:

згідно Довідки № 01-01-19/28 від 10.02.2021 року, виданої КЗ «Навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - Загальноосвітня школа І ступеня» імені Сільвії Олександрівни Морозової» м. Білгород-Дністровського Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.09.2016 року по 31.05.2020 року навчався в зазначеному вище закладі освіти (а.с. 64);

згідно Листа №269/01-01-19 від 02.11.2021 року, виданого КЗ «Навчально-виховний комплекс Дошкільний навчальний заклад Загальноосвітня школа І ступеня імені Сільвії Олександрівни Морозової» м. Білгород-Дністровського Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховувався у неповній родині з причини розлучення батьків, фактично дитина проживала з матір`ю. Мати приводила дитину до школи вчасно, слідкувала за станом здоров`я дитини, належно виконувала свої батьківські обов`язки. За період навчання батько ОСОБА_2 результатами навчання дитини не цікавився, участі у шкільному житі не брав, школу відвідував у першому класі кілька разів, коли забирав сина зі школи (а.с. 97).

Як вбачається з Довідки № 4 від 26.01.2021 року, виданої Загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 4 м. Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_3 , дійсно навчався в 5-Г класі в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 4 м. Білгород-Дністровського Одеської області з 19.06.2020 року по 25.09.2020 року (а.с. 63).

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_2 приїжджав до неї та деякий час мешкав з нею, але ні де не працював та, не сплачував аліменти (довідка про заборгованість по аліментам на суму 116494,40 гривень, (а.с. 107) та зовсім не піклувався про сина. ОСОБА_1 весь час працювала та виховувала дітей. Довідка про доходи від пенсійного фонду України (а.с. 108-109). 25.09.2020 році за домовленістю, в зв`язку з тим, що зовсім стала не спроможна годувати та виховувати дітей, ОСОБА_5 переїхав жити до батька в смт. Бородіно. За весь час сумісного господарства не вели сумісних покупок та грошима відповідач зовсім не допомагав.

Відповідно довідки УМЮ Тарутинського відділу виконавчої служби, 06.01.2014 року виконавче провадження відкрито та копії постанов цього ж дня направлено сторонам. Боржником аліменти не сплачувалися, тому 21.02.2018 року та 03.10.2018 державним виконавцем винесено постанови про:

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

-встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Вищевказані постанови були направлено боржнику на адресу АДРЕСА_2 , конверти з постановами до відділу не поверталися. Також 29.01.2019 року направлялося на адресу боржника попередження про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати аліментів. Всі листи, які направлялися боржнику до відділу не поверталися, що свідчить про їх отримання.

ОСОБА_1 наголошує, що за період з 01.10.2020 року по 27.01.2022 року дитина проживає разом з батьком, тому за період з 26.02.2013 року по 30.09.2020 року заборгованість складає 116494,70 грн, це по заочному рішенню, яке скасовано шляхом обману, а саме коли вона прийшла до суду по повістці їй помічник судді та як потім стало відомо адвокат відповідача продиктували їй заяву, що згодна з переглядом заочного рішення та надала цю заяву до канцелярії суду. Даним рішенням суду встановлено, що вона та ОСОБА_2 мешкали однією сім`єю до 2015 року, з чим ОСОБА_1 погоджується, але з вересня 2015 року по 25.09.2020 року син знаходився на повному її утриманні та відповідач зовсім не допомагав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а боржник з 2015 року не бере участі у вихованні та утриманні наших спільних дітей.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Тулянцева Валентина Володимирівна.

В апеляційній скарзі та доповненій зміненій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 17.03.2023 року скасувати частково, у частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів змінити рішення у його мотивувальній частині, залишивши без змін резолютивну частину. У частині зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з 2009 року до вересня 2020 року ухвалити нове рішення, повністю задовільнивши зустрічний позов. В іншій частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 17.03.2023 року залишити без змін.

В скарзі зазначається, що судом вказані фактичні обставини, які не повністю відповідають дійсності: пояснення свідків викладено вибірково, при цьому залишено без уваги суттєві пояснення деяких. Наприклад, свідок ОСОБА_6 - рідна сестра позивачки ОСОБА_1 , дуже докладно пояснила, що з 2015 року по 2020 рік сторони жили разом, разом працювали, разом тратили гроші. ОСОБА_2 працював, гроші йшли на побут, на дітей, платили за школу, за дитсадок, все було в них сумісне. Приводу говорити про стягнення аліментів з ОСОБА_2 не було. Після розпаду їх сім?ї і від`їзду ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 в с.Бородино, Тарутинського району в вересні 2020 року, сім?я ОСОБА_1 була поставлена на облік, як неблагопристойна, тому що остання зовсім не піклувалась за дітей. Свідок ОСОБА_2 повідомила, що сторони з 2015 року по 2020рік жили у м. Б.Дністровському разом, єдиною сім?єю, вели спільний побут. Разом їздили до родичів ОСОБА_2 , разом одягали та обували сина ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_1 ніколи не скаржилася на те, що ОСОБА_2 не турбується про сина ОСОБА_5 . Крім того, суд досліджував у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 від 12.06.2020 року до директора ЗОШ № 4 про прийняття сина ОСОБА_5 в 5-1 клас, але вказаний документ не знайшов свого відображення у рішенні суду. Тим часом, ця заява є документальним підтвердженням сумісного проживання сторін у 2020 році, тому що в неї ОСОБА_1 власноручно вказала в розділі «Дані про батьків» у якості батька ОСОБА_2 , і його місце роботи. В розділі «Соціальний статус сім?ї, ОСОБА_1 визначила свою сім?ю, як багатодітну, хоча в заяві був пункт «Виховується однією матір?ю".

Також на думку ОСОБА_2 та його адвоката суд першої інстанції неправильно установив обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження і оцінки. Так, в якості фактичних обставин, встановлених судом, вказані наступні документи: а) довідка № 01-01-19/28 від 10.02.2021 року, видана КЗ «Навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - Загальноосвітня школа 1 ступеня» імен ОСОБА_7 » про навчання у зазначеному закладі ОСОБА_3 з 01.09.2016року по 31.05.2020року; б) лист № 269/01-01-19 від 02.11.2021року, виданий КЗ «Навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - Загальноосвітня школа 1 ступеня» імен. С.О.Морозової», в якому вказано, що «за період навчання батько ОСОБА_2 результатами навчання дитини не цікавився, участі у шкільному житті ні брав, школу відвідував у першому класі кілька разів, коли забирав сина зі школи». Тобто ОСОБА_2 в сім?ї ОСОБА_1 у даний час був. Його участь у шкільному житті сина інше питання. Але ніякої оцінки вказаним документам суд не надав. Крім того, сама позивачка у судовому засіданні 28.06.22р. фактично признала факт проживання сумісно з ОСОБА_2 , коли запитувала у свідка ОСОБА_6 . скільки разів ОСОБА_2 відвідував сина у школі. Проте суд, не беручи до уваги вказані обставини та пояснення свідків, прийшов до помилкового висновку про те, що зустрічний позов ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім?єю підлягає задоволенню частково - у період з 2010 року по 2015 рік, що підтверджено відповідними довідками.

В скарзі наголошується на тому, що сторона позивача за зустрічним позовом вважає, що надані нею докази разом з показами свідків та іншими встановленими обставинами дає підставу дійти до висновку про доведеність факту проживання однією сім?єю ОСОБА_1 із ОСОБА_2 з 2008 року по вересень 2020 року, що у свою чергу дає підставу для відмови ОСОБА_1 позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Підсумовуючи викладене апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції у частині відмови позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення аліментів, підлягає зміні його мотивувальної частині, так як не відповідає висновкам, викладеним у рішенні суду та обставинам справи. У рішенні першої інстанції вказано, що «в порушення норм ст.8 ЦПК України, стороною позивачки ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що спільний син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на утриманні ОСОБА_1 в період з 01.09.2015 року до 25.09.2020 року. Враховуючи вищезазначене, уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю»

Погоджуючись з цім висновком суду, апелянт проте вважає, що окрім останнього, підставою для відмови позивачу у позові про стягнення аліментів є встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із ОСОБА_2 з 2008 року по вересень 2020 року та факту утримання останнім сина ОСОБА_5 .

Позиція учасників справи.

ОСОБА_10 та його адвокат Тулянцева В.В. не погоджуючись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 надали відзив на апеляційну скаргу, в якому просять відмовити позивачці в задоволенні апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить скаргу ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Рух справи

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року, визначено склад суду, а саме: головуючий суддя: Воронцова Л.П., судді учасники колегії: Базіль Л.В., Склярська І.В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 травня 2023 року апеляційне провадження відкрито за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та адвоката Тулянцевої В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_11 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2023 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30 травня 2023 року (із змінами відповідно до рішення № 572/0/15-23 від 31 травня 2023 року) у судді Херсонського апеляційного суду ОСОБА_12 достроково закінчилось відрядження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 13 червня 2023 року, визначено склад суду, а саме: головуючий суддя: Карташов О.Ю., судді учасники колегії: Базіль Л.В., Склярська І.В.

На виконання рішення Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30 травня 2023 року (із змінами відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31 травня 2023 року) суддів Базіль Л.В. та Склярську І.В. відраховано зі штату Одеського апеляційного суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 21 червня 2023 року, змінено склад суду, а саме: головуючий суддя: Карташов О.Ю., судді учасники колегії: Стахова Н.В., Коновалова В.А.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року задоволено клопотання адвоката Тулянцевої В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони мать спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 18.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №572.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку що, уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягають задоволенню частково, оскільки документальне підтвердження проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з 2010 року по 2015 рік, підтверджено відповідними довідками.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (пункт 5 частини першої статті 315 СК України).

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).

Суд першої інстанцій, на підставі зібраних у справі доказів, виснувал, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели у цей час спільне господарство у період з 2010 року по 2015 рік.

Факт спільного проживання та ведення спільного господарства підтвердили допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 .

Також, зазначений факт підтверджено відповідними довідками:

накладною №327 від 17.02.2013 року на покупку вікна та двері на загальну суму 3210,00 грн., товарний чек №1058 від 23.11.2012 року на покупку спального гарнітуру «Луіза»;

довідкою № 467 від 23.09.2020 року, виданою Бородінською селищною радою Тарутинського району, гр. ОСОБА_2 дійсно проживав разом з дружиною ОСОБА_1 та дітьми: ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_1 з 2010 року по 2015 рік;

інформацією КП «Тарутинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Бородінська АЗПСМ від 16.09.2020 року, гр. ОСОБА_3 з 04.2010 року по 06.2015 року знаходився на обліку в Бородінській амбулаторії;

інформацією КП «Тарутинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Бородінська АЗПСМ від 16.09.2020 року, гр. ОСОБА_17 з 07.2012 року по 06.2015 року знаходилась на обліку в Бородінській амбулаторії;

інформацією КП «Тарутинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Бородінська АЗПСМ від 16.09.2020 року, гр. ОСОБА_15 з 04.2010 року по 06.2015 року знаходився на обліку в Бородінській амбулаторії;

довідкою № 22 від 02.11.2020 року, виданої Бородінським НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ДНЗ», ОСОБА_15 , дійсно навчався з 01.09.2013 року по 31.08.2015 року в 1 та 2 класі в Бородінському НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ» смт Бородіно, Тарутинського району, Одеської області;

довідкою №345 від 16.06.2022 року, виданої Виконавчим комітетом Бородінської селищної ради Одеської області, гр. ОСОБА_2 дійсно проживає з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 з 2020 року по теперішній час.

Разом з тим, ОСОБА_15 не довела належними доказами, що вона у вказаний період проживала самостійно.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо встановлення факту проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2010 року по 2015 рік.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зроблено висновок, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Частина 3 ст.181 СК України вказує на те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів, мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що спільний син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на утриманні ОСОБА_1 в період з 01.09.2015 року по 25.09.2020 року.

Так, рішенням суду встановлено факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2010 року по 2015 рік.

ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог надано:

Довідку про склад сім`ї №425 від 21.01.2013 року або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб, виданої КП «ЖЕО-№1», до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Діти проживають при матері;

Довідку №35 від 03.11.2020 року, виданої Бородінською селищною радою Тарутинського району Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував Бородінський дитячий ясла-садок «Сонечко» Бородінської селищної ради. (Підстава: книга наказів ДНЗ за 2014-2015 рр.);

Довідку №01-01-19/28 від 10.02.2021 року, виданої КЗ «Навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад Загальноосвітня школа І ступеня» імені Сільвії Олександрівни Морозової» м. Білгород-Дністровського Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.09.2016 року по 31.05.2020 року навчався в зазначеному вище закладі освіти;

Лист №269/01-01-19 від 02.11.2021 року, виданий КЗ «Навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад Загальноосвітня школа І ступеня» імені Сільвії Олександрівни Морозової» м. Білгород-Дністровського Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховувався у неповній родині з причини розлучення батьків, фактично дитина проживала з матір`ю. Мати приводила дитину до школи вчасно, слідкувала за станом здоров`я дитини, належно виконувала свої батьківськи обов`язки. За період навчання батько ОСОБА_2 результатами навчання дитини не цікавився, участі у шкільному житті не брав, школу відвідував у першому класі кілька разів, коли забирав сина до школи;

Довідку №4 від 26.01.2021 року, виданої Загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. № 4 м. Білгород-Дністровського Одеської області, що ОСОБА_3 дійсно навчався в 5-Г класі в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №4 м. Білгород-Дністровського Одеської області з 19.06.2020 року по 25.09.2020 року;

повідомлення Тарутинського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №21.8-15/1061 від 27.01.2022 року, за період з 26.02.2013 року по 30.09.2020 року заборгованість по аліментам з виконання виконавчого листа № 495/1432/13-ц від 15.04.2013 року складає 116494,70 грн;

копію постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року по справі № 495/7349/20, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КпАП України (Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей).

Відтак, враховуючи надані докази та те, що місце проживання неповнолітньої дитини органом опіки чи в судовому порядку не визначалося, колегія суддів вважає, що дитина сторін знаходилась на утриманні матері у період з 01.09.2015 року до 25.09.2020 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду в частині стягнення аліментів не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині і ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційні скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Тулянцева Валентина Володимирівна залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2023 року в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі в розмірі1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.09.2015 року і до 08.07.2017 року та з 08.07.2017 року не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 25.09.2020 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в стягненні аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , в дохід держави судовий збір в сумі 2481 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Карташова

Судді: В.А. Коновалова

Н.В. Стахова