Дата документу 16.07.2024
Справа № 501/406/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом представника ОСОБА_1 адвоката Чумаченка С.О.

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про припинення стягнення аліментів на утримання колишньої дружини

учасники справи:

представник позивача адвокат Трусов А.С.,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Рева С.Л.,

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Представник ОСОБА_3 06.02.2024 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, згідно якого просить суд припинити стягнення аліментів, що стягуються на підставі Постанови Одеського апеляційного суду від 30.08.2023 по цивільній справі №501/699/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позов обґрунтовано тим, що Постановою Одеського апеляційного суду від 30.08.2023 по цивільній справі №501/699/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 23.02.2023 на час інвалідності ОСОБА_2 .

Позивач вказує в позові, що ОСОБА_3 неспроможний на даний час надавати матеріальну допомогу колишній дружині, оскільки:

- у батька позивача виявлено онкологічну хворобу, з 24.12.2023 батько є особою з інвалідністю, переніс тяжкі операції, проходить лікування, тощо;

- позивач проживає у м.Кадіївка Луганської області України разом з онкологічно хворим батьком, за яким позивач доглядає;

- позивач не має доходів, стан здоров`я позивача погіршився.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача 15.03.2024 надав до суду відзив на позов (а.с.112-113), просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем сам факт проживання позивача на окупованій території не може бути доказом неспроможності сплати аліментів, доказів догляду за хворим батьком позивачем не надано, у хворого батька є дружини та ще дві доньки, яким він платив аліменти на їх утримання, тощо.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позов.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи від 06.02.2024 матеріали справи розподілено судді Петрюченко М.І. (а.с.105 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 19.02.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.108-109 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 03.07.2024 долучено до матеріалів справи докази, подані в клопотанні сторони відповідача 23.04.2024 (а.с.32-33 т.2).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що Постановою Одеського апеляційного суду від 30.08.2023 по цивільній справі №501/699/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 23.02.2023 на час інвалідності ОСОБА_2 (а.с.22-24 т.1).

ОСОБА_4 є батьком позивача по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.36).

Позивач, посилаючись на те, що він неспроможний на даний час надавати матеріальну допомогу колишній дружині, оскільки:

- у батька позивача виявлено онкологічну хворобу, з 24.12.2023 батько є особою з інвалідністю, переніс тяжкі операції, проходить лікування, надає копії документів з окупованої території (а.с.40-89 т.1);

- позивач проживає разом з батьком у м.Кадіївка Луганської області України разом з онкологічно хворим батьком, за яким позивач доглядає, надає копії документів з окупованої території мати (а.с.25-26 т.1).

- позивач не має доходів, стан здоров`я позивача погіршився, надає копії документів з окупованої території мати (а.с.90-99 т.1).

ІV. Оцінка Суду.

За положеннями частини другої статті 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (частини 3, 4 ст.75 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.76 Сімейного кодексу України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.80 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Частиною 3 ст.82 Сімейного кодексу України передбачено, що право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, зміна розміру аліментів чи припинення їх стягнення можливі лише за наявності умов, визначених статями 80, 82 Сімейного кодексу України, ст.273 ЦПК України.

Судом встановлено, що Постановою Одеського апеляційного суду від 30.08.2023 по цивільній справі №501/699/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 23.02.2023 на час інвалідності ОСОБА_2 (а.с.22-24 т.1).

ОСОБА_4 є батьком позивача по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.36).

Позивач, посилаючись на те, що він неспроможний на даний час надавати матеріальну допомогу колишній дружині, оскільки:

- у батька позивача виявлено онкологічну хворобу, з 24.12.2023 батько є особою з інвалідністю, переніс тяжкі операції, проходить лікування, надає копії документів з окупованої території (а.с.40-89 т.1);

- позивач проживає разом з батьком у м.Кадіївка Луганської області України разом з онкологічно хворим батьком, за яким позивач доглядає, надає копії документів з окупованої території мати (а.с.25-26 т.1).

- позивач не має доходів, стан здоров`я позивача погіршився, надає копії документів з окупованої території мати (а.с.90-99 т.1).

Проте, суд звертає увагу, що документи, видані окупаційною владою є недійсними, оскільки видані незаконним органом на тимчасово окупованій території, а згідно ч.ч.1-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

В разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна (ч.1 ст.17 вказаного Закону).

Отже, позивачем не надано суду доказів існування таких обставин, які б могли бути підставою для припинення стягнення аліментів на утримання колишньої дружини- інваліда ІІ групи.

Також, позивачем не доведено факту зміни його матеріального стану, його доходи офіційно належними доказами не підтверджено.

В свою чергу, позивачем не підтверджено, що одержувач аліментів перестала потребувати матеріальної допомоги, а платник аліментів неспроможний таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно з нормами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У позові представника ОСОБА_1 адвоката Чумаченка С.О. до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання колишньої дружини відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко