Провадження № 2/643/517/24
30.04.2024 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Харченко А.М.
за участю секретаря Іщенко Ю.Д.
представника позивача адвоката Скородєлова С.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
03.10.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просив встановити факт постійного проживання його проживання та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , що належала йому на праві приватної власності. Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 19 вересня 2023 року позивач звернувся до нотаріуса 3-ї Харківської державної нотаріальної контори Полтавської К.С. для оформлення своїх спадкових прав, а саме для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою зазначеного державного нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії від 19 вересня 2023 року, оскільки ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а він як спадкоємець зареєстрований за іншою адресою, і відсутні свідчення про факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначене стало підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, ОСОБА_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , однак у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я, він проживав разом із позивачем з листопада 2021 року, в належному позивачеві на праві спільної власності будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту його смерті. Також після вторгнення рф на територію України і обстрілами міста Харкова, будинок, в якому був зареєстрований його батько, було пошкоджено обстрілами в зв`язку з чим він не повертався в належну йому квартиру. Під час спільного проживання, вони вели спільне господарство, позивач піклувався про батька та доглядав за ним, лікував і викликав лікаря за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де цим лікарем і була констатована його смерть.
Ухвалою суду від 09.10.2023 року відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року витребувано з Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори, державний нотаріус Полтавська К.С., копію спадкової справи № 257/2023, відкритої після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 27.03.2024 закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Скородєлов С.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Крім того, позивач зазначив, що наприкінці 2021 року йому зателефонував батько ОСОБА_2 та повідомив, що погано себе почувається. Він забрав його до себе додому в буд. АДРЕСА_1 . Звернулися до лікаря і батькові позивача встановили діагноз запалення легень. Через деякий час батько впав у будинку та роздробив шийку стегна. Внаслідок хвороб та похилого віку батько позивача став забудькуватий, слабким. До своєї квартири в будинку на Салтівському шосе він вже не повертався. Вранці ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача помер. Мати позивача померла в 2001 році, і вони з батьком поховані разом. Позивач не знав, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори необхідно звертатися протягом 6 місяців після смерті спадкодавця. Крім того, позивач в той час доглядав за іншими особами похилого віку тесть та теща. Теща в 2022 році захворіла на онкологію та померла наприкінці 2022 року.
Відповідач Харківська міська рада про час і місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши надані докази та матеріали цієї справи та спадкової справи, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28 серпня 2001 року, виданого державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-872, копія якого знаходиться в матеріалах справи, двокімнатна квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .
Постановою державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Полтавської К.С. від 19.09.2023 року, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останній не підтвердив факт свого постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до абз.3 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.
Частино першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно з п.п.4.10 п.4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактично прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Пунктом 23 зазначеної постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Тобто, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.
Отже, відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем.
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що факт реєстрації місця проживання позивача за іншою адресою, ніж місце проживання й реєстрації спадкодавця, не має правового значення у таких спірних правовідносинах. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16, від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17.
Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц.
Отже, під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суд повинен досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців.
Судом встановлено, що позивач є сином спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, яка знаходиться в матеріалах справи.
Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем позивачем надано: правовстановлюючі документи на квартиру, довідку лікаря ОСОБА_4 , що ОСОБА_2 , 1935 р.н., наглядався ним за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає його син ОСОБА_1 , який перевіз батька до себе для постійного догляду. Смерть ОСОБА_2 була констатована за вказаною адресою.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини звернувся його син ОСОБА_1 , інші спадкоємці не встановлені.
Крім того, в судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_5 , яка проживає в будинку АДРЕСА_4 та була сусідкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтримували добрі сусідські стосунки. Також знайома з сином сусідів ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_6 померла раніше. З осені 2021 року сусіда не бачила, оскільки він захворів та його забрав до себе син. В березні 2022 року свідок виїхала з квартири і вже сусіда ОСОБА_2 не бачила. В 2023 році свідок повернулася до своєї квартири і від ОСОБА_6 дізналася, що ОСОБА_2 помер. В квартирі на той час ніхто не жив і на цей час ніхто не мешкає.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що є сусідом ОСОБА_8 , раніше разом працювали. В 2022 році ОСОБА_9 забрав до себе батька ОСОБА_2 , коли той хворів, навіть носив батька до туалету. В будинку ОСОБА_6 його батько і помер.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні доведений факт постійного проживання разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення буде складений протягом десяти днів.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження м. Харків, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Харківська міська рада, , адреса: м. Харків, майдан Конституції, 7.

Суддя Харченко А.М.

Повний текст рішення складений 10 травня 2024 р.