Справа №443/764/24
Провадження №2/443/394/24
РІШЕННЯ

іменем України

04 липня 2024 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с.Пчани в особі Жидачівської міської ради Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, у якому просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сусідка ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Вільховецької сільської ради, площею 1,9067 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія III-ЛВ №060722 від 02.04.2007 року. Згідно довідки Жидачівської міської ради №315 від 02.04.2024 року, ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт у виконкомі Вільховецької сільської ради складався та посвідчувався 01.11.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 125. На день смерті заповідача заповіт не змінювався та не скасовувся. На день смерті та до дня смерті ОСОБА_2 в господарстві в АДРЕСА_1 ніхто не проживав. Із змісту заповіту від 01.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті залишила розпорядження, згідно якого все своє майно і все те, на що буде претендувати, заповіла їй. ОСОБА_2 була одинокою, а тому на старість перебралася проживати до Новострілищанського інтернату для людей похилого віку, де і померла.

Після смерті ОСОБА_2 у зазначені строки вона не звернулася до нотаріуса з метою оформлення права на відкриту спадщину, через поважну причину, оскільки вона проживала окремо від ОСОБА_2 , про заповіт в свою користь не знала, а про наявність такого дізналася вже поза межами строку, визначеного законом для прийняття спадщини. Про наявність спадкового майна вона дізналася від місцевого фермера, у якого наявний Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_2 . 21.03.2024 року вона звернулася у Вільховецькій старостат, де отримала дублікат заповіту ОСОБА_2 , а 02.04.2024 року отримала довідку про зареєстроване місце проживання спадкодавця на час її смерті.

18.04.2024 року вона звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору, однак нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи це тим, що нею пропущено шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з підстав викладених у такому, просили позов задоволити.

Представник відповідача Жидачівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву на позовну заяву просить суд розглянути справу без участі їхнього представника на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши вступне слово позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання зареєстрована за адресою: с.Пчани, з 26.08.1986 року (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим повторно Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.04.2024 року (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Вільховецької сільської ради, площею 1,9067 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія III-ЛВ №060722 від 02.04.2007 року (а.с.11).

Судом встановлено, що 01.11.2019 року, ОСОБА_2 було складено заповіт, який посвідчений секретарем Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №125 (а.с.9) за яким, все своє майно заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки Жидачівської міської ради №315 від 02.04.2024 року, ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт у виконкомі Вільховецької сільської ради складався та посвідчувався 01.11.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 125. На день смерті заповідача заповіт не змінювався та не скасовувся. На день смерті та до дня смерті ОСОБА_2 в господарстві в АДРЕСА_1 ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.10).

Згідно ч.1 ст. 1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом також встановлено, що крім ОСОБА_1 , інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не було.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76990463 від 16.05.2024 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася (а.с.22).

Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Постановою завідувача Жидачівської ДНК ОСОБА_4 №192/02-31 від 18.04.2024 року (а.с.12), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що вона пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством для подання заяви.

Судом встановлено, що дійсно позивачкою пропущено встановлений строк для прийняття спадщини, а тому вона вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Як на поважність причин пропуску встановленого строку для прийняття спадщини, позивач вказує на те, що про наявність заповіту в її користь їй стало відомо на початку весни 2024 року від фермера, який обробляє земельні ділянки, які належали покійній ОСОБА_2 .

Допитана як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні дала покази про те, що ОСОБА_2 проживала по сусідству її батьків у с.Пчани. Вона часто була у неї, носила їй їсти, оскільки вона була одинокою, а її чоловік помер раніше. В подальшому вона завезла ОСОБА_2 у смт.Нові Стрілища у дім перестарілих, та після смерті вона займалася її похованням. Про наявність заповіту їй стало відомо від фермера, який обробляє земельні паї.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дав покази про те, що являється працівником ФГ «Пчани-Деньковичі». На початку 2024 року він звернувся до старости села Пчани, для того, щоб звірити земельні ділянки, які він обробляє, де йому повідомили, що від ОСОБА_2 є заповіт. ОСОБА_1 не було відомо про заповіт в її користь, після чого він повідомив їй про це.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач про наявність заповіту на її користь в межах строку визначеного для прийняття спадщини не було відомо, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Верховний суд у справі (ВС/КЦС,справа № 565/1145/17, 26.06.19) зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність позивачки про наявність заповіту на її користь є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на три місяці з моменту вступу даного рішення в законну силу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 липня 2024 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка