Провадження 2-о/127/316/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву військової частини НОМЕР_1 за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Києва), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, в якій зазначив, що згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.04.2022 №8 сержанта ОСОБА_2 , який прибув із територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з 21.04.2022 було зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та було призначено на посаду командира бойової машини - командира механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону і з 21.04.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Відповідно до витягу з бойового наказу командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2022 №5 підрозділам 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 визначено бойові завдання під час військової наступальної операції в районі населеного пункту Нестерянка (Пологівський район, Запорізька область), зокрема 8-й механізованій роті (підрозділу, в якому проходив військову службу сержант ОСОБА_3 ) наказано здійснити демонстраційні дії. У разі успіху покращити тактичне положення та виконати завдання демонстраційних (наступальних) дій в цілому. З рапорту командира 3 механізованого батальйону підполковника ОСОБА_4 від 04.09.2022 (вх. №5640 від 05.09.2022) відомо, що під час виконання бойового завдання 01.09.2022 на околицях населеного пункту Нестерянка виявилось неможливим встановити місце розташування військовослужбовців, в тому числі командира бойової машини командира відділення НОМЕР_2 механізованої роти сержанта ОСОБА_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) від 07.09.2022 №309 «Про призначення службового розслідування» на підставі рапорту командира 3 механізованого батальйону підполковника ОСОБА_4 від 04.09.2022 (вх. №5640 від 05.09.2022) наказано провести службове розслідування стосовно військовослужбовців 3 механізованого батальйону за фактом їх зникнення безвісти, в тому числі стосовно командира бойової машини командира відділення НОМЕР_2 механізованої роти сержанта ОСОБА_2 . З долученої копії матеріалів службового розслідування, а також з виданого за результатами службового розслідування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.10.2022 №430 «Про обставини зникнення безвісти військовослужбовців 3 механізованого батальйону» відомо, що службовим розслідуванням встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , особовий склад 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в тому числі і сержант ОСОБА_5 , виконуючи бойове завдання згідно з бойовим наказом командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від №5 від 28.08.2022, рухався поблизу с. Нестерянка Пологівського району Запорізької області на бойових машинах, одна з яких потрапила на міну. Військовослужбовці з підірваної машини пересіли в іншу бойову машину та продовжили рух на ній. За 50-100 метрів до позиції на північній околиці с. Нестерянка, яку необхідно було зайняти, військовослужбовці спішилися з машин та заховали машини в кущах. При висуванні груп почався артилерійський, танковий та мінометний обстріл. Зі слів очевидців, а саме навідника механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону солдата ОСОБА_6 , бойового медика 2 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону солдата ОСОБА_7 та номера обслуги 2 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону солдата ОСОБА_8 встановлено, що при відступі вони бачили тіло сержанта ОСОБА_2 без ознак життя. Самого моменту смерті сержанта ОСОБА_2 свідки не бачили. Тіло сержанта ОСОБА_2 евакуювати не було можливості, оскільки на момент евакуації згаданий військовослужбовець загинув. Відхід з с. Нестерянка Пологівського району Запорізької області та евакуація поранених відбувалася під інтенсивним вогнем з боку противника, тому евакуйовано було лише тих військовослужбовців, які мали ознаки життя. Жодної інформації про появу зазначених військовослужбовців, їх конкретне місцезнаходження, яке давало б можливість доступу до тіл загиблих, під час службового розслідування не здобуто. Це дає підстави вважати його загиблим під час виконання бойового завдання у складі підрозділу в/ч НОМЕР_1 , що спонукало представника заявника звернутися з цією заявою.

Представник заявника надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю.

Заінтересована особа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Києва) надала суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

ОСОБА_1 заяву підтримала.

Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що заяву необхідно залишити без розгляду за таких обставин.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України та п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Статтею 316 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, подаються фізичною особою.

Проте, вищезазначена заява подана представником військової частини, яка не є фізичною особою, а є юридичною особою, і навіть не є родичами або представниками загиблого.

Водночас частинами першою, другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.п. 3, 5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.п.8, 9 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати, її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

З метою запровадження спрощеного порядку встановлення фактів народження або смерті особи в межах території, на якій діє воєнний чи надзвичайний стан, Законом України від 01 липня 2022 року №2345-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» (даліЗакон) внесено зміни, зокрема у ЦПК України та викладено в новій редакції статтю 317 «Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України».

З огляду на правову природу згаданого Закону зміни у цивільному процесуальному законодавстві були необхідні, оскільки частина території України опинилася або певний час перебувала під тимчасовим контролем військових країни-агресора, а деякі міста знаходилися та знаходяться в облозі майже від початку 2022 року. Весь цей час фіксуються чисельні випадки загибелі цивільного населення на тимчасово не контрольованих територіях, що за наявних обставин не могли бути належним чином задокументовані. Так само на контрольованих чи заблокованих армією держави-агресора територіях мають місце факти народження дітей, які внаслідок активних бойових дій не могли бути оформлені належним чином.

Враховуючи викладене, положення статті 317 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту народження або смерті особи (цивільного населення, а не військовослужбовців) на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, що за наявних обставин не могли бути належним чином задокументовані.

У той же час, положеннями ст.ст. 43, 46 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Законодавство не визначає суб`єктів, які мають право звернутися до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тому при вирішенні цього питання слід виходити із загальних правил цивільного судочинства, закріплених ст.4 ЦПК України, згідно з якою кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд звертає увагу, що за правилами окремого провадження можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення (в тому числі факт смерті особи), лише в разі, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав особи, що звернулася з метою встановлення таких фактів.

Від встановлення факту смерті військовослужбовця жодним чином не залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав Військової частини НОМЕР_1 , а також майнових прав заявника.

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Так, пунктом 2 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, під терміном безвісно відсутній військовослужбовець слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

Також військовослужбовці мають право на отримання додаткової винагороди згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Таким чином, сім`ям безвісно відсутніх військовослужбовців, до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми, або оголошення померлими, здійснюється виплата щомісячного грошового забезпечення, що може мати наслідком незаінтересованість їх у зміні правового статусу відсутньої особи.

Крім того, в абзаці 7 частини 3 статті 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступної після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.

Системне тлумачення вищевказаних норм права дає підстави виснувати, що військова частина може звернутися до суду із заявою про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення померлим, а не про встановлення факту його смерті, зазначивши: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 258-261, 293-394, 315-319 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву військової частини НОМЕР_1 за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Києва), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявникові право на звернення до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день проголошення ухвали або її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: