Провадження № 2/761/4808/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Решти Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла вищезазначена позовна заява, у якій позивач просить усунути перешкоди у розпорядженні майном - автомобілем Mercedes-Benz Vito, 2004 року випуску, номер кузова (об`єкта) НОМЕР_1 , шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2023 року матеріали позовної заяви передано до провадження судді Романишеній І.П.

Ухвалою суду від 27.12.2023р. позовну заяву залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам статті 175 та 177 ЦПК України, та встановлено десятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду від 27.12.2023, 16.01.2024 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків та долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 18.01.2024 року відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, роз`яснено права сторін.

07.03.2024 року від представника відповідача до суду надійшла заява про залучення до участі справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду 20.03.2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про залучення третьої особи, залучено з власної ініціативи ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 15.05.2024 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду на 19.06.2024р.

Копію зазначеної ухвали суду та судову повістку було направлено усім учасникам справи, в тому числі позивачу на електронну адресу, зазначену ним у позові, та доставлено до електронної скриньки 16.05.2024р.

У судове засідання 19.06.2024р. учасники справи не з`явились, про час і мсце розгляду справи були повідомлені належним чином. Жодних заяв та клопотань до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, розгляд справи було відкладено на 09.07.2024р.

Судову повістку було направлено усім учасникам справи та доставлено до електронної скриньки позивача, яка зазначеним у позові, 20.06.2024р.

У судове засідання 09.07.2024р. позивач повторно не з`явився.

Отже, в судові засідання 19.06.2024р. та 09.07.2024р. позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином шляхом надсилання судових повісток та процесуальних документів на електронну пошту позивача, що зазначалась ним у позові.

У постанові від 30 листопада 2022 року у справі 759/14068/19 Верховний Суд висловив наступну правову позицію: Верховний Суд виходить із того, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

08.07.2024 року від представника позивача - адвоката Бердникової К.О. на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, позов просять задовольнити.

Разом з тим, згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Положеннями статті 14 ЦПК України регламентовано, що у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів.

Відповідно до пункту 10 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС у добровільному порядку.

Пунктом 16 вказаного положення визначено, що процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, цим положенням, а також випадків, коли суд до якого подаються документи та докази не інтегровано до ЄСІТС.

У пункті 7.52. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2023р. справа №204/2321/22 зроблено висновок, що вимога про звернення до суду через підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

В свою чергу, у пунктах 12.2, 12.3 вказаної постанови зауважено, що звернення фізичної особи до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є належним та правомірним способом безпосереднього звернення до суду, що ототожнюється із безпосереднім зверненням до суду через канцелярію або традиційними засобами поштового зв`язку і має кваліфікуватися саме як безпосереднє звернення до суду. Наведені висновки не стосуються адвокатів, нотаріусів, приватних виконавців, судових експертів, державних органів та органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання державного та комунального секторів економіки, які реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

З викладеного вбачається, що процесуальним законом не передбачено можливості подання адвокатом заяв в електронній формі шляхом їх надсилання на електронну адресу суду, а тому, в даному випадку, заява адвоката про розгляд справи без його участі та участі позивача не сформована в системі «Електронний суд», надійшла на електронну адресу Шевченківського районного суду м. Києва, що є не передбаченим ЦПК України способом подання документів до суду, враховуючи статус суб`єкта подання заяви, а тому не може бути врахована судом.

Позивач не звертався до суду з заявою про розгляд справи без його участі, відсутнє таке клопотання також і в прохальній частині позову, та не повідомляв суд про наявність будь - яких перешкод для направлення заяви його представником (адвокатом) через систему «Електронний суд» чи засобами поштового зв`язку.

При цьому, суд зауважує на об`єктивній неможливості розгляду цивільної справи за відсутності у судовому засіданні ініціатора позову чи за відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі через відсутність у суду можливості переконатись, що позивач підтримує позовні вимоги, зокрема, у зв`язку з тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна термін дії обтяження сплив 04.03.2024р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В даному випадку, слід наголосити, що у п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України слова "може", "має право", "за власної ініціативи" та інші законодавцем не застосовані, тому у суду відсутня можливість інших варіантів дій, окрім як залишення позовної заяви без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц зазначив, що системний аналіз норм процесуального права (ст.ст. 43, 44, 223, 257 ЦПК) дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 та від 20 червня 2022 року у справі 607/2015/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року, в яких ЄСПЛ вкотре було підкреслено, що право на суд не є абсолютним та вказано, що "якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити перетворити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним".

Беручи до уваги повторну неявку позивача у судове засідання, відсутність в матеріалах справи належної заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, об`єктивну неможливість розгляду цивільної справи за відсутності у судовому засіданні ініціатора позову, суд залишає позов без розгляду, керуючись імперативними положеннями п.3 ч. 1 ст.257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про усунення перешкод у користуванні майном, - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА