КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2787/19
Провадження № 6/488/5/24
УХВАЛА

Іменем України

15.05.2024 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, де заінтересованими особами виступають: стягувач ОСОБА_2 , Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Лазаревої Г.М. перебувало цивільне провадження за заявою ОСОБА_1 , який звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва через свого представника адвоката Бойченко Геннадія Анатолійовича, із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 488/2787/19, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 06.04.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 90 000,00 гривень.

В червні 2023 року представника заявника ОСОБА_1 адвокат Бойченко Геннадій Анатолійович уточнив подану заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та просив також стягнути з стягувача ОСОБА_2 на свою користь безпідставно отримані останнім кошти за результатами виконання вироку суду та витребувати у зв`язку з цим виконавчий лист.

В обґрунтування заяви зазначив, що 04.03.2021 року суддею Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіною Т.М. було ухвалено обвинувальний вирок по справі № 488/2787/19 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Згідно вироку суд присуд: Стягнути зі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 19 247,65 грн., на відшкодування моральної шкоди - 70 752, 35 грн.

На виконання вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва по справі № 488/2787/19 було видано виконавчі листи від 06.04.2021р. відносно обвинувачених і, в тому числі, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування шкоди на загальну суму 90 000,00 грн.

13.05.2021 року на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 та виконавчого листа, виданого відповідно до вказаного вироку суду щодо боржника ОСОБА_1 , старшим державним виконавцем Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Росавською Є.В., було відкрито виконавче провадження № 65366427 про примусове виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 90 000 грн.

Проте, 06.04.2021 року, тобто на момент отримання виконавчих листів стягувач, діючи недобросовісно, скориставшись необізнаністю суду, не повідомив останнього, що боржник ОСОБА_1 ще до винесення вироку суду відшкодував йому завдану моральну та матеріальну шкоду в розмірі 750 доларів США, про що стягувач власноруч написав розписку про отримання вказаних коштів і що йому матеріальну та моральну шкоду завдану ОСОБА_1 відшкодовано в повному обсязі.

У своїй заяві представник звернув увагу, що у вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва зазначено, що потерпілим ОСОБА_2 заявлено позов, у якому останній просив стягнути з 4-х обвинувачених по 22 500 грн. з кожного, що на час домовленості між ними складало за курсом НБУ 750 доларів США, а усього 90 000 грн. на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

За такого, вважав, що станом на 04.03.2021 року боржником ОСОБА_1 було повністю відшкодовано стягувачу ОСОБА_2 завдану ним шкоду, тобто обов`язок боржника вже був відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням боржником.

Крім того зазначив, що станом на 20.06.2023 р. з боржника ОСОБА_1 на користь стягувана ОСОБА_2 державною виконавчою службою за виконавчим листом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.04.2021 р. стягнуто грошові кошти у розмірі 13 080, 81 грн., які утримано із заробітної плати боржника.

Посилаючись на вказане, просив суд визнати виконавчий лист по справі № 488/2787/19 виданий 06.04.2021 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 90 000 грн. таким , що не підлягає виконанню.

Стягнути з стягувача ОСОБА_2 на користь боржника ОСОБА_1 безпідставно стягнуті за виконавчим листом, виданим Корабельним районним судом м. Миколаєва від 06.04.2021 р., грошові кошти в сумі 13080,81 грн.

Витребувати виконавчий лист по справі № 488/2787/19, виданий 06.04.2021 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва з Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

11.04.2023 р. на підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи був здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, було передано в провадження судді Чернявської Я.А.

В судове засідання сторони не з`явилися.

В матеріалах справи наявна заява від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Бойченка Г.А. про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, судом про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином та своєчасно, причини його неявки суду не відомі.

Представник заінтересованої особи Відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області судом про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотнім поштовим повідомленням проте, в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка сторін по справі не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так, помилковою є видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", є закінчення виконавчого провадження.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України (стаття 124 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Під час розгляду матеріалів заяви судом було встановлено, що 04.03.2021 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва був ухвалений вирок у кримінальному провадженні № 1-кп/488/98/21 по справі № 488/2787/19 відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , З ОСОБА_7 , за яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 296 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 122 КК України - 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

Крім того, уточнений цивільний позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 19 247,65 грн., на відшкодування моральної шкоди - 70 752,35 грн.

Вирок набрав законної сили 06.04.2021 р.

З вказаного вироку також вбачається, що при вирішенні судом питання щодо стягнення заподіяної потерпілому ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, судом було вказано, що по справі потерпілим ОСОБА_2 заявлено позов, який останнім у судовому засіданні було уточнено, та в якому потерпілий просив стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з кожного по 22 500 грн., що на час домовленості між ними складало за курсом НБУ 750 доларів США, а усього - 90 000 грн. з усіх обвинувачених на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У судовому засіданні потерпілим також було уточнено, що оскільки заподіяна йому матеріальна шкода, яка є його витратами на лікування, складає 19 247,65 грн., то сума, що залишилась від оговореної між ними суми - у розмірі 70 752,35 грн. (90 000 - 19 247,65), є заподіяною йому моральною шкодою, тому заподіяну йому матеріальну шкоду у сумі 19 247,65 грн. та моральну шкоду у сумі 70 752,35 грн., він просить стягнути на його користь з обвинувачених в солідарному порядку.

Розмір заподіяної матеріальної шкоди, який складається з витрат потерпілого на лікування у сумі 19 247,65 грн., а також розмір узгодженої між сторонами моральної шкоди у сумі 70 752,35 грн., обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не оскаржували.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню вбачається, що стягувачем (потерпілим) ОСОБА_2 було складено розписку про отримання ним від боржника (обвинуваченого) ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 750 доларів США в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди по кримінальній справі № 488/2787/19. У розписці вказано, що претензій до Матковського ОСОБА_2 не має, шкода відшкодована ОСОБА_1 повністю в сумі 750доларів США (а.с. 159).

Судом також встановлено, що на підставі вироку суду від 04.03.2021 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва було видано 4 виконавчі листи відносно чотирьох боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 для пред`явлення їх до примусового виконання.

29.04.2021 р. стягувачем ОСОБА_2 було подано заяву до Єланецького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 488/2787/19, виданого на підставі вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва 04.03.2021 р. Виконавче провадження № 65366427 за вказаним виконавчим листом було відкрите 13.05.2021 р., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 65366427, виданою старшим державним виконавцем Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) РосавськоюЄ.В.

З Інформаційної довідки про виконавче провадження № 65366427, долученої до матеріалів заяви ОСОБА_1 , вбачається, що 13.05.2021 р. старшим державним виконавцем Росавською Є.В. були винесені постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Крім того, 08.06.2021 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 та передано виконавчий документ на виконання до ТОВ ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН, де боржник ОСОБА_1 отримує дохід.

Постановою старшого державного виконавця Росавською Є.В. від 15.05.2023 р. у зв`язку з реорганізацією шляхом злиття та утворення відділу ДВС, виконавче провадження № 65366427 з примусового виконання виконавчого листа № 488/2787/19 відносно боржника ОСОБА_1 передано до Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

З інформаційного листа Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.06.2023 р. про хід виконання рішення вбачається, що станом на 20.06.2023 стягнуто боргу з боржника ОСОБА_1 в розмірі 33 788,31 грн. (13080,81 грн. утримано із заробітної плати боржника та 750$ = 20 707,50 грн. згідно розписки стягувана ОСОБА_2 по курсу НБУ за 17.05.21).

Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Беручи до уваги викладене, приймаючи до уваги встановлені у вироці суду обставини щодо узгодженості та досягнення між сторонами ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) домовленості щодо суми відшкодування завданих збитків стягувачу (потерпілому), яка становила 22 500,00 грн. з кожного боржника (обвинуваченого) та дорівнювала 750 доларам США за курсом НБУ на дату ухвалення вироку, суд доходить переконання, що обов`язок боржника ОСОБА_1 щодо вимог стягувача за виконавчим листом № 488/2787/19 від 06.04.2021 в цій частині відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням боржником, а тому вважає за можливе задовольнити вимоги в частині визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині вимог відносно ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Що стосується вимог заявника про стягнення з стягувача (потерпілого) ОСОБА_2 на користь боржника (обвинуваченого) ОСОБА_1 безпідставно стягнутих за виконавчим листом грошових коштів в сумі 13 080,81 грн., суд доходить висновку про необхідність залишення вказаних вимог без задоволення через наступне.

Так, з довідки Першого відділу Державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області від 20.06.2023 р. за вих. № 7272, долученої представником заявника до уточненої редакції заяви про визнання виконавчого листа таким,що не підлягає виконанню вбачається, що у Першому відділі державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 65366427 за боржником ОСОБА_1 щодо виконання виконавчого листа №488/2787/19, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва від 06.04.2021 року про стягнення в солідарному порядку зі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 19247,65 грн. та моральної шкоди - 70752,35 грн. Виконавчий документ до відділу надійшов від стягувана 09.05.2021 року.

13.05.2021 старшим державним виконавцем Росавською Є.В., відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65366427, копії якої направлено боржнику для виконання, стягувачу - до відома.

Станом на 20.06.2023 стягнуто боргу з боржника ОСОБА_1 в розмірі 33 788,31 грн. (13080,81 грн утримано із заробітної плати боржника та 750$ = 20707,50 грн. згідно розписки стягувана ОСОБА_2 по курсу НБУ за 17.05.21).

Як вбачається з наявної у матеріалах справи Інформації про виконавче провадження № 65366427, станом на 27.01.2022 р. державним виконавцем у вказаному провадженні були винесені декілька постанов з примусового виконання виконавчого листа № 488/2787/19 від 06.04.2021 р., зокрема: постанова від 13.05.2021 р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в сумі 369,00 грн.; постанова від 13.05.2021 р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 9 000,00 грн.; постанова від 13.05.2021 р. про звернення стягнення на кошти на рахунка боржника на загальну суму стягнення 99 369,00 грн; постанова від 08.06.2021 р. про арешт коштів боржника; постанова від 08.07.2021 р. про передачу виконавчого документа на виконання до підприємства, установи, організації тощо.

З викладеного вбачається, що окрім стягнення за виконавчим листом № 488/2787/19, державним виконавцем були винесені постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій на загальну суму 9 369,00 грн.

Згідно з ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що стягнуті з ОСОБА_1 кошти в сумі 13 080,81 грн. були перераховані безпосередньо на рахунок стягувача (потерпілого) ОСОБА_2 , боржником не надано та матеріали справи не містять. У суду відсутні підстави вважати, що стягнуті кошти в сумі 13 080,81 грн. не були перераховані на покриття витрат утриманого виконавчого збору або витрат на проведення виконавчих дій.

Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.

Надання доказів на підтвердження доводів і обставин, на які заявник посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме заявника, і їх ненадання є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що заявник не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Своїми процесуальними правами сторони та їх представника під час розгляду вищевказаної цивільної справи розпорядились на власний розсуд.

За такого, за відсутності належних та допустимих доказів щодо перерахування стягнутих з боржника ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 13 080,81 грн. безпосередньо на користь стягувача ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне залишити вимоги заявника у цій частині без задоволення.

Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження визначаються розділом ІV Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В цьому контексті суд зауважує, що разом з тим, відповідно до п. 1.6 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи» № 1395/5 від 24.04.2017 дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Тобто здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

При цьому, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № Я (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень, в даному випадку державного виконавця, поза межами перевірки. Завдання судочинства полягає в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Враховуючи викладені обставини, приймаючи до уваги те, що державним виконавцем не вирішено питання щодо винесених ним постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, суд доходить висновку про необхідність залишення вимог про витребування виконавчого листа з Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) без задоволення.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст. ст. 258-260, 432 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, Законом України Про виконавче провадження, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, де заінтересованими особами виступають: стягувач ОСОБА_2 , Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по справі № 488/2787/19 (провадження № 1-кп/488/98/21), виданий 06.04.2021 Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 19 247,65 грн., на відшкодування моральної шкоди - 70 752,35 грн., в частині стягнення з ОСОБА_1 через відсутність обов`язку боржника у зв`язку з його добровільним виконанням.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, зазначений строк обчислюється з дня вручення їй відповідної ухвали суду.

Суддя Я.А.Чернявська