Провадження № 2/679/324/2024
Справа № 679/600/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року

місто Нетішин Хмельницької області

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.

13.04.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Маніфою» було укладено договір позики № 2111041, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» передало відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000 грн строком на 30 днів (до 13.05.2021) із середньоденним розміром процентів за користування позикою базовим у розмірі 1,99000% та акційним у розмірі 1,00000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики, при цьому базова процентна ставка за позикою склала 1,99000%, а розмір на прострочену позику 1,01%. Договір був укладений в електронній формі шляхом підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Маніфою» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами відповідного договору, у той час як відповідач у передбачений договором строк не повернув грошові кошти та не сплатив відсотки за користування цими коштами.

13.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу № 13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі до відповідача за договором позики № 2111041 від 13.04.2021.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі до відповідача за договором позики № 2111041 від 13.04.2021.

У зв`язку з цим станом на 15.03.2024 відповідач має заборгованість перед позивачем за договором позики № 2111031 від 13.04.2021 у загальному розмірі 66868 грн, що складається з наступного: 1) 4000 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 2) 62868 грн заборгованість за відсотками (на дату відступлення права вимоги).

З огляду на викладені обставини ТОВ «Коллект центр» просило суд, враховуючи принципи розумності, співмірності і пропорційності, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за вказаним договором у розмірі 30681 грн, що складається з наступного: 1) 4000 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 2) 26681 грн заборгованість за відсотками. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

15.04.2024 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 57).

29.04.2024 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що сторона відповідача повністю визнає факти укладення договору позики № 2111041 від 13.04.2021 та договорів факторингу щодо відступлення права вимоги до відповідача за цим договором. Крім того, відповідачем визнано факт отримання від первісного кредитора позики в розмірі 4000 грн. Свої зобов?язання за кредитним договором відповідач дійсно не виконав і цього він не заперечує. Разом із цим ОСОБА_1 вважає правомірним стягнення з нього заборгованості відсотків за користування кредитом в розмірі 2388 грн (що утворилася станом на 08.07.2021) відповідно до додаткової угоди № 2 до договору позики № 2111041 від 13.04.2021, за яким було продовжено строк позики на 30 днів (до 08.07.2021), виходячи з умов неналежного виконання ним взятих на себе зобов?язань.

Нарахування позивачем відсотків у розмірі 26681 грн суперечить умовам договору позики, які були узгоджені сторонами, оскільки відсотки нараховувалися після закінчення строку дії договору, а саме після закінчення строку дії додаткової угоди № 2 до договору позики № 2111031 від 13.04.2021.

Після 08.07.2021 позивач не мав права нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, проте відповідних позовних вимог позивачем не заявлялося.

З огляду на вказане відповідач визнає позов частково та вважає, що з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у загальному розмірі 6388 грн.

Крім того, представник відповідача у відзиві на позов вказала, що відповідач поніс судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 грн, у зв?язку з чим просила суд здійснити розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а.с. 61-67).

30.04.2024 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Цокало Т.М. було подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які просить стягнути позивач, та просила суд зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу з 9000 грн до 1500 грн, оскільки заявлений позивачем розмір витрат є завищеним та необґрунтованим, зокрема представником позивача не надано детального опису наданих робіт (послуг) (а.с. 77-80).

29.05.2024 представником позивача ТОВ «Колект Центр» Мостовенком О.І. було подано до суду письмові пояснення, в яких він зазначає, що відповідно до норм діючого законодавства розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, а у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України). У п. 4.3 договору позики, укладено з відповідачем визначено, що строк позики складає 30 днів (до 13.05.2021), відповідно до додаткової угоди № 1 від 09.05.2021 до 08.06.2021, а відповідно до додаткової угоди № 2 від 08.06.2021 до 08.07.2021. Договором позики було визначено розмір відсотків, що підлягають сплаті, зокрема і розмір процентів на прострочену позику. У п. 3.1.1 договор позики вказано, що проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою до дня повного погашення заборгованості включно. У п. 3.10 договору позики визначено, що, керуючись ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики. З огляду на це нарахований та заявлений до стягнення розмір відсотків за користування позикою позивач вважає обґрунтованим та правомірним.

Стосовно заявленого до стягнення розміру понесених позивачем витрат на професійну правничну допомогу представник позивач вказав, що стороною позивача були надані належні докази на підтвердження понесення та розміру таких витрат, а саме: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку; 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт акти наданих послуг (а.с. 82-85).

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.04.2021 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2111041, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» передало відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000 грн строком на 30 днів (до 13.05.2021) (а.с. 6-10, 14-16, 16-17).

Середньоденний розмір процентів за користування позикою (акційний, фіксований) склав 1,00000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (п. 2.4.2 договору).

Середньоденний розмір процентів за користування позикою (базовий, фіксований) склав 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (п. 2.4.3 договору).

Базова процентна ставка за позикою (фіксована) склала 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою (2.4.4 договору).

Розмір процентів на прострочену позику (фіксований) склав 1.01% від суми позики за кожний день із моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою (п. 2.5 договору).

Позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на вебсайті товариства, протягом 3 (трьох робочих) днів із дати підписання договору (п. 2.6 договору).

У період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4 (п. 3.1.3 договору)

Проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов?язань за цим договором у розмірі, визначеному п. 2.5 договору, за кожен день прострочення (п. 3.2.1 договору).

У випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена додатком № 1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п. 2.4.3); графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою (п. 3.6 договору).

Зобов?язання позичальника за договором вважаються виконаними у повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця (п. 3.7 договору).

Керуючись ст. 1048 ЦК України позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики (п. 3.10 договору).

Підписуючи договір, позичальник підтверджує, що: в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов?язків згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про захист персональних даних»; вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід?ємною частиною договору; вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики (п.п. 8.3.3., 8.3.5, 8.3.6 договору).

09.05.2021 та 08.06.2021 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено додаткові угоди № 1 та № 2 до договору позики № 2111041 від 13.04.2021, за умовами яких сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, а саме спочатку до 08.06.2021, а потім до 08.07.2021 (а.с. 11, 12, 13).

13.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13/10-2021, за умовами якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 2111041 від 13.04.2021 у розмірі 12388 грн, що зокрема підтверджується Реєстром боржників до договору факторингу № 13/10-2021від 13.10.2021 (а.с. 23-25, 26-27, 28).

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, згідно з умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов?язки боржників або які зобов?язані виконати обов?язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них (а.с. 29-31).

29.12.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» була укладена додаткова угода № 1 до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, за якою позивач зокрема набув право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 2111041 від 13.04.2021 у розмірі 66868 грн, що зокрема підтверджується змінами в реєстрі боржників, які є додатком до вказаної додаткової угоди (а.с. 32, 33).

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Позивачем не оспорювалися та визнавалися ті обставини, що він уклав відповідний договір позики та не повернув цю позику, а тому, з урахуванням наданих позивачем та досліджених судом доказів, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми позики в розмірі 4000 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошовими коштами (позикою) суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 викладений висновок, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника заплату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. На період після прострочення виконання зобовязання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом із процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржнику цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й неповинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника обовязок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після предявлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після предявлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

У договорі № 2111041 від 13.04.2021 сторони визначили строк позики до 13.05.2021 (30 днів), а додатковою угодою № 1 від 09.05.2021 та додатковою угодою № 2 від 08.06.2021 до договору позики сторони продовжили строк позики до 08.07.2021.

З огляду на це нарахування передбачених договором відсотків за користування позикою у даному випадку слід вважати правомірним лише до 08.07.2021.

Як вбачається із графіка обовязкових платежів до додаткової угоди № 2 від 08.06.2021, проценти за користування ОСОБА_1 позикою станом на 08.07.2021 складають 2388 грн.

Таким чином, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припинилося після спливу строку дії відповідного договору, тобто після 08.07.2021, а тому з 09.07.2021 позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, проте відповідних вимог позивачем заявлено не було, у той час як суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 2111041 від 13.04.2021 у загальному розмірі 6388 грн, що складається з наступного: 1) 4000 грн заборгованість за сумою позики; 2) 2388 грн заборгованість за відсотками за користування позикою.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем булипонесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн та зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн (а.с. 1, 49, 50, 51), а відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 грн (а.с. 68, 69, 70, 71, 72-74, 75).

При цьому суд бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 640/10548/19, в якому наголошується, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Представник відповідача просила суд зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу з 9000 грн до 1500 грн із посиланням на ту обставину, що представником позивача не надано детального опису наданих робіт, проте суд не знаходить підстав для цього, позаяк стороною позивача був наданий, крім іншого, акт № 1 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024, в якому визначено перелік наданих позивачу правових послуг із зазначенням їх вартості, і неспівмірність таких витрат стороною відповідача суд вважає недоведеною.

Отже, всього позивачем були понесені судові витрати в розмірі 12028 грн, і з урахуванням того, що судом було задоволено 20,82% позовних вимог (6388 грн х 100% / 30681 грн), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у розмірі 2504,23 грн (12028 х 20,82% / 100%).

У той же час, враховуючи часткове задоволення позову, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 6730,30 грн (8500 грн х 79,18% / 100%).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача різницю понесених сторонами судових витрат, яка складає 4226,07 грн, виходячи із розрахунку: (6730,30 грн 2504,23 грн), звільнивши сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № 2111041 від 13.04.2021 в розмірі 6388 (шести тисяч трьохсот вісімдесяти восьми) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованості за відсотками за договором позики № 2111041 від 13.04.2021 у розмірі 24293 (двадцяти чотирьох тисяч двохсот девяноста трьох) гривень відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4226,07грн (чотирьох тисяч двохсот двадцяти шести гривень семи копійок).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ідентифікаційний код 44276926; місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306).

Представник позивача: Мостовенко Олег Ігорович (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Представник відповідача: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_3 ).

Суддя І.Г. Безкровний