КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/7387/2024 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Крижанівської Г.В.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Скріжалєвської Любові Петрівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою. Зазначив, що 27 березня 2021 року він передав ОСОБА_1 у борг кошти в сумі 14 160,00 грн. строком повернення до 05 липня 2021 року, на підтвердження чого відповідач надав письмову розписку. Станом на 26 серпня 2021 року відповідач борг не повернув, у зв`язку з чим за прострочення виконання також має сплатити неустойку у сумі 26 000 грн. ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики та неустойку в загальному розмірі 40 160,00 грн. В грудні 2021 року ОСОБА_2 подав заяву про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача 89660,00 грн., з яких: 14160,00 грн. - сума боргу, 75500,00 грн. - сума неустойки за прострочення виконання боргового зобов`язання.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за розпискою у сумі 14160,00 грн., неустойку у сумі 10400,00грн., судовий збір у сумі 555,29 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 . Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в правовідносини сторін виникли не з договору позики, а з усного договору оренди транспортного засобу. Жодних коштів він від ОСОБА_2 не отримував, зазначена у борговій розписці сума 14 160,00 грн. є зафіксованою сумою заборгованості по договору оренди. Відтак, у суду були відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до розписки від 27 березня 2021 року ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_2 кошти в сумі 14 160 грн., які зобов`язався повернути в строк до 05 липня 2021 року . У разі прострочення повернення боргу починаючи з 06 липня 2021 року ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати ОСОБА_2 штраф у розмірі 500 грн. за кожний день прострочення боргу (а.с. 5).

Позивач ОСОБА_2 просив суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 взятих у борг коштів в сумі 14160,00 грн., а також штрафу в розмірі 75500,00 грн., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Стягнув з відповідача борг за розпискою у сумі 14160,00 грн. та штраф у сумі 10400,00 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення першої інстанції.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

На підтвердження законності позовних вимог ОСОБА_2 надав суду розписку ОСОБА_1 від 27 березня 2021 року, в якій він підтвердив взяття у позивача у борг 14 160 грн. і зобов`язався повернути їх в строк до 05 липня 2021 року. Також ОСОБА_1 зобов`язався сплатити штраф у разі невиконання свого зобов`язання у зазначені строки.

ОСОБА_1 не оспорював написання ним вказаної розписки та не надав суду доказів виконання визначених у розписці зобов`язань. Відтак, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на те, що між сторонами виникли правовідносини не позики, а оренди транспортного засобу, а зазначена у розписці сума фактично є боргом відповідача за оренду транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). У випадках, передбачених законом або договором, новація може здійснюватися щодо декількох первісних зобов`язань.

Наведене положення знайшло відображення також у статті 1053 ЦК України, відповідно до якої за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням.

Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Тому надана позивачем розписка від 27 березня 2021 рокує підставою виникнення боргового зобов`язання щодо повернення коштів у сумі 14 160,00 грн.

Оскільки ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з нього заборгованості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Скріжалєвської Любові Петрівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Крижанівська Г.В.