САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/3171/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Мовшовичі Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований 12 червня 2005 року виконкомом Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис №10. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після одруження вони з відповідачем переїхали до м. Дніпро, де народилися їх діти. В грудні 2005 року вони придбали приватний будинок за вищевказаною адресою, де і проживають по теперішній час. Через деякий час після народження другого сина сімейні відносини розладились і практично припинилися. Вона вимушена була подати заяву до суду про розірвання шлюбу, так як подальше сумісне життя було неможливе. Суд дав строк на примирення 2 місяці, але вона забрала заяву, так як була вагітна донькою, яка народилася в 2018 році. З народженням третьої дитини сімейне життя не налагодилось, стало ще гірше. Причиною припинення шлюбних відносин стало відсутність взаєморозуміння на сімейне життя, виховання дітей. А головне, відношення відповідача до неї. Постійні безпричинні сварки, приниження її, як жінки, як вдома, так і при сторонніх людях. За шість з половиною років відповідач придбав для неї дві футболки і одні штани. Вона постійно просила у нього грошей на «маршрутку», коли проїзд був ще по 3 - 5 грн. Хоча вона повністю оплачувала всі необхідні шкільні внески за старших синів. Зараз вона повністю оплачує за доньку додаткові заняття. А коли відповідачу доводиться повезти її на заняття, то вона негайно повинна компенсувати його витрати на проїзд, а то більше не повезе доньку. І щоб більше її принизити, почав налаштовувати дітей проти неї. Дійшло до того, що став примушувати дітей ховати від неї їжу, «вкладає» їм в голову, що будинок, де вони всі проживають, належить йому, а вона ніхто. Вона вважає такі сімейні стосунки неприйнятними і все це відбувається на очах дітей, що негативно впливає на їх психічний стан і розвиток. Вона не в змозі більше терпіти знущання відповідача, їх шлюбні відносини практично припинилися вже давно і заради дітей, їх нормального розвитку вона вирішила розірвати шлюб. Просить розірвати шлюб.

18 червня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 червня 2005 року зареєстрований виконкомом Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис №10 (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8-10).

Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинились. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Згідно з ч.5 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положенням ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 55, 56, 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.6-13, 33-34, 76-81, 83, 141, 206, 258-259, 263-265, 268, 272-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований 12 червня 2005 року виконкомом Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис №10 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев