ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5840/24 Справа № 211/2293/24 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №211/2293/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради, про встановлення факту постійного проживання, знаходження на утриманні та здійснення постійного догляду за особою, що потребує постійного догляду,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року,

встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання з матір`ю ОСОБА_2 , знаходження її на його утриманні та здійснення ним постійного догляду за нею як за особою, що потребує такого догляду на підставі медичного висновку.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на виконання ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2024 року ним було подано уточнену заяву, в якій він повторно зазначив, який саме факт він просить встановити, а також зазначив, що метою встановлення юридичного факту є юридичне оформлення того, що він здійснює догляд за своєю хворою матір`ю. Посилається, що ним було вказано у заяві мету встановлення юридичного факту, від якого залежить виникнення у нього особистих прав як особи, яка здійснює догляд на непрофесійній основі, і яка має право звернутись до Управління праці та соціального захисту населення у Криворізькому районі Дніпропетровської області, щоб оформити соціальні виплати. У заяві ним було визначено заінтересованих осіб та залучено їх до участі у справі. Оскаржувана ним ухвала суду першої інстанції має бути скасована, оскільки через неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, суд дійшов до помилкових висновків про повернення його заяви.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху; роз`яснено, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною та повернута.

Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що заявником, в порушення вимог ст. 318 ЦПК України, не зазначено мети встановлення факту постійного проживання, знаходження на утриманні та здійснення постійного догляду за особою, що потребує постійного догляду.

11 квітня 2024 року від заявника ОСОБА_1 до суду першої інстанції надійшла уточнена заява, в якій він зазначив, що метою встановлення юридичного факту є юридичне оформлення того, що він здійснює догляд за своєю хворою матір`ю, оскільки інші члени сім`ї не можуть здійснювати такий догляд та на сімейній нараді вирішили, що доглядати за матір`ю буде саме він. Від встановлення даного факту залежить виникнення його особистих прав як заявника. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, тобто встановлення факту, що має юридичне значення, відбувається в судовому порядку.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк вказані в ухвалі суду недоліки усунуто не було, заявником в заяві не зазначено жодної конкретної мети та посилання на конкретні правові наслідки (які саме особисті чи майнові права можуть виникнути, змінитися чи припинитися), які матимуть для нього внаслідок встановлення вищевказаного факту останнім у заяві не зазначено.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як їх суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, передбачені положеннями ст. 318 ЦПК України, а саме у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

З поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, що заявником було зазначено мету встановлення вказаного юридичного факту. Встановлення вказаного факту йому необхідно для реалізації його прав як особи, яка здійснює догляд на непрофесійній основі та звернення до Управління праці та соціального захисту населення у Криворізькому районі Дніпропетровської області.

Крім того, заявник надав докази, які, на його думку, підтверджують викладені у заяві обставини.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що відповідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Отже, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для визнання неподаною та повернення заяви ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно п. 6 ч. 1ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 16 липня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста