К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року місто Київ

справа № 375/74/22

апеляційне провадження № 22-ц/824/578/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Рокитнянського районного суду Київської області у складі судді Чорненької О.І. від 22 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних по заборгованості, встановленій рішенням суду,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Позов мотивовано тим, що вироком Рокитнянського суду Київської області від 10 березня 2010 року стягнуто з засудженого ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди в розмірі 79 892 грн 70 коп.

Вказане рішення суду відповідачем виконано не було, а отже боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 181 876 грн 07 коп., три проценти річних за період з 24 березня

2010 року по 21 січня 2022 року в сумі 28 374 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн та судовий збір в розмірі 2 102 грн 50 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за період прострочення з 24 березня 2010 року по 21 січня 2022 року суми боргу: інфляційні втрати в розмірі 181 876 грн 07 коп.; три проценти річних в розмірі 28 374 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі, що складаються із: судового збору в розмірі 2 102 грн 50 коп.; витрати на професійну правову допомогу в розмірі 20 000 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання з відшкодування шкоди є грошовим зобов`язанням, у зв`язку з невиконанням якого вважав вимоги позивача про стягнення з боржника інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання законними та обґрунтованими, в межах позовних вимог. При цьому позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки він переривався у зв`язку із перебування виконавчого листа на виконанні, видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання від 22 грудня 2021 року. Витрати на професійну правничу допомогу є реальними та необхідними, а тому підлягають стягненню в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши суму стягнення в межах загального трьохрічного строку позовної давності, до 23 789 грн 04 коп. (16 604 грн 43 коп. - інфляційні втрати; 7 184 грн 61 коп. - три проценти річних) та зменшивши суму витрат на професійну правову допомогу орієнтовно до 5 000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що зобов`язання відповідача по сплаті боргу перед позивачем виникло з дня вступу вироку Рокитнянського районного суду Київської області, яким є 20 березня 2010 року, у зв`язку з чим заява представника відповідача про застосування позовної давності була підставою для часткового задоволення вимог позивача в межах трьохрічного строку позовної давності.

Крім того, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн не відповідають складності справи, кількості витраченого часу на підготовку позову, критеріям реальності, розумності та фінансового становища відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу представника відповідача залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої смертю. Вважає, що відсутні правові підстави до зменшення витрат на правничу допомогу, зважаючи на обсяг послуг та час витрачений представником позивача.

Також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу (правову) допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 10 березня 2010 року у справі № 1-4/10 ОСОБА_1 визнано винним за частиною 3 статті 286 КК України та призначено покарання у вигляді семи років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Вказаним судовим рішенням стягнуто з засудженого ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди - 9 892 грн 70 коп. та 70 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього 79 892 грн 70 коп.

ОСОБА_1 в добровільному порядку вирок суду в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди не виконав.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року видано дублікат виконавчого листа № 1-4/10 та поновлено строк для пред`явлення його до виконання.

22 березня 2023 року представником відповідача надіслано до суду додаткові пояснення, якими сторона відповідача позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних визнала частково в межах трьохрічного строку позовної давності за період з 24 березня 2010 року по 21 січня 2019 року та просила застосувати позовну давність у відповідності до частини 4 статті 267 ЦК України.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У цивільному законодавстві закріплено об`єктивні межі застосування позовної давності. Об`єктивні межі застосування позовної давності встановлюються: прямо (стаття 268 ЦК України); опосередковано (із врахуванням сутності заявленої вимоги).

Відповідно до пункту 3 частини 1статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється, зокрема, на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Судом встановлено, що вироком Рокитнянського суду Київської області від 10 березня 2010 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України, задоволено частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь матеріальну та моральну шкоду в сумі 79 982 грн 70 коп.

За змістом вироку суду відшкодування шкоди присуджено на користь ОСОБА_3 у зв`язку із смертю її батьків.

Оскільки нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних на підставі частини 2 статті 625 ЦК України входять до складу грошового зобов`язання, вимоги про стягнення якого нараховані та заявлені у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання з компенсації матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю, висновок суду першої інстанції про поширення на зазначені вимоги позовної давності і її переривання у зв`язку із пред`явленням виконавчого листа до виконання, в подальшому видачі його дубліката та поновлення строку на пред`явлення, є помилковим.

Доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норми матеріального права, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності за заявою відповідача, однак помилився щодо мотивів такого висновку. Тому рішення суду слід змінити в мотивувальній частині.

Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу в розмірі 20 000 грн колегія суддів зазначає таке.

За змістом частини третьої статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Як убачається з матеріалів справи, 27 серпня 2021 року між ОСОБА_3 (Клієнт) та адвокатом Яреськом Т.В. (Адвокат) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, за умовами якого Адвокат бере на себе зобов`язання надати Клієнту правничу (правову) допомогу, обсяг якої визначено у пункті 1.1. Договору.

Відповідно до пункту 3.1. договору розмір гонорару, який Клієнт оплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору та може бути викладена у формі додатку до Договору.

30 грудня 2021 року між ОСОБА_3 (Клієнт) та адвокатом Яреськом Т.В. (Адвокат) укладено додаток № 2 до Договору, відповідно до пункту 2 якого, вартість послуг за домовленістю Сторін щодо стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних по заборгованості, встановленій рішенням Рокитнянського районного суду Київської області по справ № 1-4/10, складає фіксовану суму 20 000 грн, які сплачені ОСОБА_3 на підставі розрахункової квитанції № 30/12/21 - 30 грудня 2021 року.

У даній справі дії адвоката позивача були необхідними та обґрунтованими, а тому суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, необґрунтованими та судом не приймаються.

Зважаючи на те, що представником позивача заявлено про стягнення судових витрат у розмірі 5 000 грн, які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, фактично за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви.

Обсяг наданих послуг та їх розмір підтверджується копією договору про надання правничої (правової) допомоги від 22 червня 2023 року № 23097, копією акта приймання-передачі послуг від 9 серпня 2023 року № 1 та копією розрахункової квитанції № 09/08/23.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 з 15 вересня 2022 року встановлено ІІ групу інвалідності (а.с.168), що відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільняє його від сплати судового збору.

Зважаючи на викладене, рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року в частині стягнення з відповідача судового збору в розмірі 2 102 грн 50 коп. підлягає скасуванню; витрати по сплаті судового збору підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимогОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних змінити, виклавши його мотивувальну частини в редакції цієї постанови.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору в розмірі 2 102 грн 50 коп. скасувати.

Компенсувати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 105 грн 50 коп., сплаченого нею 21 січня 2022 року на розрахунковий рахунок № UA0010842, отримувач платежу ГУК у Київс.обл./Рокитн.сел/22030101, ідентифікаційний код отримувача 37955989, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), згідно квитанції № , за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року залишити без змін та поновити його дію.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: