Провадження № 2/643/994/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024

30 квітня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу харківської області Феденко Марина Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визначити йому додатковий строк у 3 місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили, для подання про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача по лінії матері ОСОБА_3 , до зміни імені та по батькові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 30.06.2017 і до дня смерті брат постійно проживав та був зареєстрований у КУ «Піско-Радьківський психоневрологічний інтернат» за адресою: Харківська область, Боровській район, с. Піски-Радьківські, комплекс будівель та споруд №4. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у виді квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач 18.08.2023 звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Феденко М.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Підставами відмови стало те, що на час відкриття спадщини позивач зі спадкодавцем не проживав та не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, а тому позивач вважається таким, що спадщину не прийняв. Позивач також зазначає, що інших спадкоємців після смерті брата не має. Згідно довідки КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» Харківської міської ради, довідки до акту огляду МСЕК позивач страждає на важке хронічне захворювання центральної нервової системи, у зв`язку з чим перебуває під наглядом ПНД №3 з 2000 року, визнаний інвалідом ІІІ групи з дитинства безстроково. Вказане захворювання об`єктивно перешкоджало позивачу звернутися у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією рф проти України, на території України введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час. Позивач, як і інші громадяни України, мешкає в м. Харкові, в умовах ракетних обстрілів та аварійних відключень енергопостачання. Такі складні життєві обставин для позивача, людині з інвалідністю, також перешкоджало звернутися до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті брата.

Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.

В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали вимоги позову та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи без його участі не надав, тому суд розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи рішення на підстав наданих сторонню позивача доказів.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду, заяв про причини відсутності або про слухання справи без своєї участі, пояснень щодо позову, до суду не надійшло.

Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 є рідним братом ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про укладання шлюбу, свідоцтва народження, свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, свідоцтва про смерть, свідоцтва про право власності на житло, довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.13-16, 18-36).

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо, по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; по-друге, ці обставини можливо визнати поважними.

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцеве дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Так, позивач обгартовуючи поважні причини пропуску строку посилається на те, що у встановлений шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори, оскільки страждає на важке хронічне захворювання центральної нервової системи, у зв`язку з чим перебуває під наглядом ПНД №3 з 2000 року, визнаний інвалідом ІІІ групи з дитинства безстроково.

Вказане захворювання об`єктивно перешкоджало позивачу звернутися у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією рф проти України, на території України введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час.

Позивач мешкає в м. Харкові, в умовах ракетних обстрілів та аварійних відключень енергопостачання.

Позивач 18.08.2023 звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Феденко М.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, однак йому відмовлено у вчинені нотаріальної дії з підстав пропуску строку для прийняття спадщини після смерті брата.

Підставами відмови стало те, що на час відкриття спадщини позивач зі спадкодавцем не проживав та не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, а тому позивач вважається таким, що спадщину не прийняв.

На підтвердження таких обставин позивачем надано копії довідки МСЕК, медичної документації, постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 22.08.2023 №190/02-31, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі( а.с.7-14).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Статтею 13 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Дана позиція узгоджується з постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 (справа №681/203/17-ц,провадження №61-26164св18).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п.24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі Ейрі»; п.32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п.32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований у практиці Європейського суду з прав людини, отримане, хоча і не оформлене належним чином спадкове майно охоплюється поняттям «майно» у розумінні ст.1 Першого протоколу.

Далі, у правовому висновку, викладеному у Постанові від 28.03.2022 у справі №750/2158/21 Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: - тривала хвороба спадкоємців; - велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; - складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженими, в тому числі закордонними; - перебування спадкоємці на строковій службі у складу Збройних Сил України; - необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд бере до уваги, захворювання позивача, введений Президентом України з 24.02.2022 режим воєнного стану в Україні, і те, що спадщина після померлого ОСОБА_3 на даний час залишилась відкритою та ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, незначний термін пропуску строку.

Крім того, суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки ОСОБА_1 втратить право на спадкування майна за законом, і вказані обставини будуть для позивача занадто надмірним тягарем, при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи.

Далі, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 вбачається, що при вирішені питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватися правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приймає до уваги доводи позивача про пропущення строку подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом, практику Європейського суду з прав людини, і те, що факт пропуску позивачем строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення останнього від спадкування, відтак суд вважає, що причини, на які посилається позивач є поважними, а тому є підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу харківської області Феденко Марина Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради, адреса місцезнаходження: 61003, м. Харків, м. Конституції,7, ().

Третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко Марина Володимирівна, адреса місця знаходження: 61123, м. Харків, пр. Тракторобудівників,85.

Суддя О.О. Сугачова