Справа № 314/2993/24
Провадження № 2-о/314/114/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу № 314/2993/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обгрунтування заяви зазначає, що є опікуном неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 7 від 19.03.2024. Розпорядженням Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.01.2018 № 52, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 28.02.2018 № 103, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено опікуном над малолітньою племінницею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.12.2018 у справі № 314/5455/18 цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено. Вирішено позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розпорядженням Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 08.04.2019 № 109, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 22.11.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Заявниця стверджує, що наприкінці червня 2024 року від спільних знайомих через зв`язку «Viber» їй стало відомо про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Докучаєвськ Донецької області від цирозу печінки. Заявниця зазначає, що встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідне їй для отримання свідоцтва про смерть, реєстрації актового запису, оформлення права спадщини, та отримання пільг при вступі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вищого навчального закладу. Просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті-м. Докучаєвськ Донецької області.

Ухвалою суду від 10.07.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

Заявниця у судове засідання не з`явились, представником заявниці подано клопотання про розгляд справи без участі заявниці та її представника. На задоволенні заяви наполягають.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Матеріали справи містять Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 7 від 19.03.2024, згідно якого матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Матеріали справи містять розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.01.2018 № 52, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 28.02.2018 № 103, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено опікуном над малолітньою племінницею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріали справи містять рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.12.2018 у справі № 314/5455/18, яким цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено. Вирішено позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 08.04.2019 № 109, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 22.11.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Заявниці у 2024 році стало відомо про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Докучаєвськ Донецької області, про що свідчить надіслане їй свідоцтво про смерть.

За приписами ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть, (форма № 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією до якого входить зокрема територія Донецької області.

Відповідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оцінюючи вказані документи, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

У зв`язку з тим, що смертьОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала на території, окупованій Російською Федерацією суд, погоджується з тим, що отримати оригінал лікарського свідоцтва про смерть є неможливим, відповідно провести державну реєстрацію смерті особи та видати відповідне свідоцтво про смерть в позасудовому порядку не є можливим. Будь-який документ, виданий на вищезазначеній території, вважається недійсним і не створює правових наслідків.

Оцінюючи надані заявницею документи, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну і виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де Європейський суд з прав людини констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Спираючись на сформульований у цих справах підхід, Європейський суд з прав людини наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)».

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у томі числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій територій.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Cyprus v. Turkey»Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе взяти до уваги свідоцтво про смерть, надане заявницею, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Беручи до уваги, що встановлення факту смерті необхідно заявниці для реалізації прав та обов`язків, пов`язаних із смертю ОСОБА_3 , що чинним законодавством не передбаченого іншої можливості державної реєстрації смерті особи на тимчасово окупованій території України, окрім встановлення факту смерті, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Зі змістом ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що обставини, повідомлені заявницею, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, тому наявні підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315-317, 319, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши датою її смерті: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті: Україна, Донецька область, м. Докучаєвськ.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

16.07.2024