Справа № 723/560/24
Провадження № 2/723/1186/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Бужори В.Т.,

при секретарі Чікал І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідача ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2020 року відповідач отримала від нього позику - грошові кошти у сумі 800 доларів США, що на даний час еквівалентно 30010 грн., які відповідач зобов`язався повернути йому в шестимісячний строк.

Вказує, що відповідач на порушення своїх зобов`язань позику не повернув, відстрочуючи дату повернення коштів, при цьому боржник ігнорує будь-яку можливість врегулювання спору в позасудовому порядку.

На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , борг у що на даний час еквівалентно 30010 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 3001 грн.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.02.2024 року від-крито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судове засідання та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник ОСОБА_3 , спрямував до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , надала суду письмову заяву у якій вказала що позовні вимоги позивача не визнає, вказавши що кошти повертала кожного місяця по 200 долларів США. Однак ОСОБА_1 , після повернення повної суми боргу знову почав вимагати у неї повторне повернення коштів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність дока-зів для вирішення справи, наданих до суду.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247, ст.280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно оригіналу боргової розписки від 19.02.2020 року (а.с.5) ОСОБА_2 підтвердила боргове зобов`язання перед ОСОБА_1 , в сумі 800 доларів США грн., зобов`язувалась повернути позивачу у шестимісячний строк. В розписці зазначено, що дана розписка написана відповідачем власноручно 19.02.2020 року та яку вона засвідчила власним підписом.

Згідно ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути по-зикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли по-зикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною другою статті 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження ук-ладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошо-вої суми або визначеної кількості речей.

З аналізу статей 510, 545, 1046, 1047 ЦК України вбачається, що розписка є бор-говим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним не-виконаного зобов`язання за договором позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути по-зикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими оз-наками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були пе-редані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 зазна-чив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є дока-зом не лише факту укладення договору, але і факту передачі грошової суми позичаль-нику.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами існують договірні зобов`язання позики в сумі 800 даларів США.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи той факт, що згідно умов договору позики грошові кошти відповідач по справі зобов`язувався повернути позивачу, відповідач ОСОБА_2 , в порушення вимог ст.ст.530, 629, 1049 ЦК України не виконала покладений на неї обов`язок повернути грошові кошти отримані за договором позики у повному обсязі в строк, передбачений умовами договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статями 12, 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих дока-зів.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

А також, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 3001 грн.

Керуючись вимогами ст.ст. 11, 15, 16, 526, 530, 629, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України , ст.ст.12, 13, 77, 81, 141, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 289 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 19.02.2020 року в сумі 30010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 судові витрати в сумі 3001 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Сторожинецького районного суду: Василь Бужора