Дата документу 11.12.2024 Справа № 331/8004/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/8004/23 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.О.
Провадження № 22-ц/807/2159/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Філії Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 15 січня 2013 року між нею та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було укладено договір банківського обслуговування, під час чого позивача було ідентифіковано як клієнта та відповідачу було надано копії документів позивача (паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків). Отже, позивач є клієнтом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та має картковий рахунок, відкритий в тарифному пакеті «Зарплатний».

02 лютого 2016 року на вимогу ТВБВ 10007/0265 ЗОУ АТ «Ощадбанк» позивач підписала заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) і відповідачу повторно було надано копії документів позивача (паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків).

18 грудня 2018 року під час перевипуску зарплатної карти позивача було знову ідентифіковано та знято копії сторінок паспорта зі змінами (фотографія в паспорт була вклеєна 25.11.2016 року). Подальших змін в ідентифікаційних даних позивача не відбувалось.

18 жовтня 2023 року фахівцями відділення № 10007/0265 ТВБВ 10007/0265 ЗОУ Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» міста Запоріжжя позивачу було призначено зустріч з метою заміни зарплатної картки, строк дії якої закінчувався 30 листопада 2023 року. У визначений день у відділенні банку позивач надала працівнику банку ОСОБА_3 свій паспорт громадянина України і довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру для верифікації фізичної особи. При цьому, позивач не дозволила працівнику банку робити ксерокопії документів, зазначивши, що її персональні дані і документи є актуальними, та будь-яких змін у документах позивача не відбулося з часу останньої ідентифікації, яка проводилась у грудні 2018 року під час випуску зарплатної карти. Після чого вона отримала відмову від працівника банку щодо обслуговування та видачі зарплатної карти, яка була мотивована відсутністю у банку всіх даних позивача, як електронних так і паперових. Оскільки така інформація не відповідала дійсності, позивач звернулась на гарячу лінію даної банківської установи зі скаргою на дії її співробітників. 20 листопада 2023 року позивач отримала лист-відповідь на свою скаргу, яким позивача інформували, що в юридичній справі по картковому рахунку позивача, відкритому в тарифному пакеті «Зарплатний», відсутнє вклеєне в паспорт фото при досягненні 45-річного віку, оскільки попередня актуалізація даних відбувалась у 2016 році. А тому, менеджер відділення має оновити дані в картці клієнта, відповідно до наданих позивачем документів.

Позивач стверджує, що по досягненню 45-річного віку фото в її паспорт громадянина України було вклеєне 25 листопада 2016 року, тобто до видачі їй АТ «Державний ощадний банк України» картки 18 грудня 2018 року.

21 листопада 2023 року позивач повторно звернулася до Керуючого ТВБВ 10007/0265 ЗОУ АТ «Ощадбанк» з вимогою видати їй нову зарплатну картку, але їй було відмовлено.

Вважає, що вона виконала всі вимоги і мала право отримати належне обслуговування, проте відповідачем було порушено її права та фактично відмовлено в обслуговуванні без належної правової підстави.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд зобов`язати Філію - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» видати їй банківську картку для доступу до її карткового рахунку, відкритого в тарифному пакеті «Зарплатний», та покласти на відповідача судові витрати.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача Філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на належного відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 березня 2024 року клопотання ОСОБА_1 задоволено. Замінено відповідача Філію - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на належного відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2024 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у листі Керуючого відділенням № 10007/0265 О.А. Малярчук до директора Запорізької гімназії 25 Луценко М.Ф. від 05.12.2018 № 107.0265/8/809 (наявний в матеріалах справи)) вказано: …Одночасно з видачею карток проводиться уточнення інформації щодо ідентифікації клієнтів-фізичних осіб - власників платіжних карток, яке Банк зобов`язаний здійснити згідно Постанови НБУ № 417 від 26.06.2015р. «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу». Зазначені заходи підтверджують належним чином засвідчені копії представлених клієнтом оригіналів офіційних документів, що посвідчують особу.»… «Пропонуємо здійснити видачу карток на території Вашої установи, для цього просимо узгодити з банком дату і час видачі карток, при цьому співробітникам гімназії необхідно надати оригінали та копії документів для проведення уточнення інформації щодо ідентифікації клієнтів-фізичних осіб - власників платіжних карток».

Зазначає, що на момент звернення позивача до банку і отримання платіжної картки 18.12.2018 відповідач був зобов`язаний ідентифікувати та верифікувати клієнта, в тому числі шляхом отримання копії паспорта в якому відбулись зміни (вклеєна фотографія при досягненні 45 років), та не мав права видати картку без надання таких копій, які позивачем фактично надавались.

Отже, суд дійшов помилкового висновку що актуалізація даних клієнта не була обов`язковою у 2018 році, в той період, коли позивач отримувала оновлену банківську картку.

Крім того, вказує, що суд при вирішенні справи спирається як на доказ на зміст юридичної справи по картковому рахунку позивача, де у ОСОБА_1 ніби відсутня копія сторінки паспорта громадянина України, що містить фотографію останньої (вклеєна при досягненні 45-річного віку позивачем по справі).

Даний доказ не відповідає вимогам ст.ст. 79, 80 ЦПК України, тобто є недостовірним і недостатнім. Цей документ не доводить не надання позивачем копії паспорта з фотографією, вклеєною після досягнення 45 років, а лише свідчить про недолучення такої копії до справи з юридичного оформлення рахунку. Достовірність документу викликає сумніви з міркувань явних невідповідностей в ньому (рахунок позивача було відкрито у 2013р., договір про приєднання було підписано у 2016р., а справа сформована 29.05.2020 року). Юридична справа по картковому рахунку є внутрішнім документом, доступ до якої має тільки сам відповідач. Причини відсутності сторінок паспорта з фотографією позивача, вклеєної при досягненні 45-річного віку, можуть свідчити про недбалість працівників відповідача, які не долучили копію паспорту позивача, що була нею надана при видачі картки 18.12.2018, до справи або про умисне приховування цієї копії з метою обґрунтування відмови в обслуговуванні.

Натомість, факт видачі картки позивачу 18.12.2018 належно підтверджує проходження ідентифікації та верифікації клієнта і отримання відповідачем копії паспорта, в якому відбулись зміни (вклеєна фотографія при досягненні 45 років).

Також зазначає, що судом залишено поза увагою та без жодного дослідження наступні докази позивача: 1. записи дзвінків позивача на гарячу лінію відповідача; 2. відповідь відповідача від 10.11.23 № 107.14-16/78811/2023 на телефонне звернення на гарячу лінію позивача.

Вважає, що помилковим є висновок суду, що стороною позивача не надано достатніх і достовірних доказів того, що відповідачем були порушені права позивача як споживача фінансових послуг на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а також щодо договору комплексного банківського обслуговування позивача.

Зауважує, що позивач не може мати письмового доказу факту надання копії паспорта з фотографією, вклеєною після досягнення 45 років, адже це обов`язок банку ідентифікувати і верифікувати клієнта. У грудні 2018 року позивач не міг знати про майбутню недобросовісну поведінку відповідача, а тому не фіксував процес надання паспорту.

Також вважає, що суддя допустила упереджене ставлення до позивача.

Від представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» -Самсонової Н.О.на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду, дії АТ «Ощадбанк» щодо відмови у видачі нової платіжної картки до рахунку № НОМЕР_1 повністю відповідають вимогам діючого законодавства, нормативним актам НБУ та внутрішнім нормативним документам Банку; в діях Банку відсутні порушення Закону України «Про захист прав споживачів» та загальних положень ЦК України щодо договорів та права позивача як споживача на отримання в Банку публічних послуг.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін,з таких підстав.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що стороною позивача не надано достатніх і достовірних доказів того, що відповідачем були порушені права позивача як споживача фінансових послуг на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а також щодо договору комплексного банківського обслуговування позивача.

Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на ім`я ОСОБА_1 в установі банку 10007/0265 265 ОПЧ м. Запоріжжя з 16.01.2013 року відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 за тарифним пакетом «Зарплатний».

Відповідно до заяви про приєднання № 565688 від 02.02.2016 року позивач беззастережно приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Зі змісту юридичної справи ОСОБА_1 по картковому рахунку № НОМЕР_1 , розпочатої 15 січня 2013 року, встановлено, що 02 лютого 2016 року ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання № 565688 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкрито поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). В матеріалах юридичної справи міститься копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (1, 2, 3, 10 та 11 сторінки), а також довідка про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків ОСОБА_1 . В матеріалах юридичної справи по картковому рахунку ОСОБА_1 відсутня сторінка паспорта громадянина України ОСОБА_1 , де містилася б фотографія останньої, вклеєна при досягненні 45-річного віку.

Листом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» № 107.14- 16/78811/2023 від 10.11.2023 року було роз`яснено ОСОБА_1 на її звернення про умови обслуговування поточних рахунків клієнтів, а також про необхідність оновлення даних в картці клієнта відповідно до наданих клієнтом документів.

Зі змісту службової записки Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» № 2755/107.14-18-2024 від 05.01.2024 року вбачається, що аналізом юридичної справи клієнта ОСОБА_1 по картковому рахунку, відкритому в тарифному пакеті «Зарплатний», встановлено відсутність вклеєного в паспорт фото при досягненні 45-річного віку, оскільки попередня актуалізація даних відбувалась у 2016 році. Питання ж стосовно не згоди клієнтом надавати до банку свої паспортні дані виникло ще з 2018 року. При цьому, працівниками банку неодноразово проводились зустрічі як на організації так і з клієнтом, та надавались роз`яснення стосовно умов та порядку обслуговування.

Відповідно до частини другої статті 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов`язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку (частини перша, друга статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

До банківських послуг, зокрема, належить відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах.

Згідно п.п. 4, 5, 7 розділу І інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затверджених постановою правління НБУ № 492 від 12.11.2003 року (далі Інструкція № 492), яка була чинна на момент відкриття рахунку ОСОБА_1 , банки мають право відкривати поточні, вкладні (депозитні) рахунки та рахунки умовного зберігання (ескроу): резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам); нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам).

Умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

Згідно п. 62 розділу V Інструкції № 492, Банк відкриває поточний рахунок фізичній особі, яка немає в цьому банку рахунків, у такому порядку: фізична особа пред`являє уповноваженому працівникові банку паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Фізичні особи-резиденти додатково мають пред`явити документ, виданий контролюючим органом, що засвідчує їх реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

За положеннями пункту 9 розділу І Інструкції № 492, копії документів, які подаються до банку для відкриття рахунку, мають бути засвідчені в установленому законодавством України порядку. Уповноважений працівник банку має право засвідчувати своїм підписом копії документів, які подаються для відкриття рахунків, якщо клієнт пред`явив оригінали цих документів.

Пунктом 10 розділу І Інструкції № 492 передбачено, що Банк формує справу з юридичного оформлення рахунку з документів, що подаються клієнтом під час відкриття рахунку, а також інформації, отриманої з офіційних та/або надійних джерел під час виконання вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та нормативно-правового акта Національного банку з питань фінансового моніторингу, та документів, що підтверджують повноваження представника (довіреної особи, розпорядника) клієнта на розпорядження рахунком клієнта. Порядок зберігання документів у справі з юридичного оформлення рахунку банк встановлює самостійно згідно з його внутрішніми документами.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що справу з юридичного оформлення рахунку позивачки було сформовано відповідно до вимог пункту 10 розділу І Інструкції № 492 (яка була чинна на момент відкриття рахунку ОСОБА_1 ), в тому числі, із наданих ОСОБА_1 документів: копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (1, 2, 3, 10 та 11 сторінки), а також довідка про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» є суб`єктом первинного фінансового моніторингу.

Як суб`єкт первинного фінансового моніторингу АТ «Державний ощадний банк України» на підставі п. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» зобов`язаний здійснювати належну перевірку нових клієнтів, а також існуючих клієнтів.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» належна перевірка здійснюється, в тому числі, в разі: наявності підозри; виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта.

Повторна ідентифікація та верифікація клієнта (його представника) не є обов`язковими, якщо ця особа раніше була ідентифікована та верифікована згідно з вимогами закону, за умови відсутності у суб`єкта первинного фінансового моніторингу підозр та/або підстав вважати, що наявні документи, дані та/або інформація про клієнта (представника клієнта) є нечинними (недійсними) та/або неактуальними. Ідентифікація та верифікація клієнта не здійснюються в разі вчинення правочинів між банками, зареєстрованими в Україні (ч. 15 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»).

Загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджених постановою правління НБУ № 65 від 19.05.2020 року.

Пунктами 34, 35 Положення передбачено, що Банк зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, що має бути пропорційним характеру та масштабу діяльності банку. Ризик-орієнтований підхід має застосовуватися банком на безперервній основі та забезпечувати виявлення, ідентифікацію, оцінку всіх наявних та потенційних ризиків ВК/ФТ, притаманних діяльності банку (ризик-профілю банку) та його клієнтам, а також передбачати своєчасне розроблення заходів з управління ризиками ВК/ФТ, їх мінімізації.

Згідно пунктів 45, 46 Положення критерії ризиків визначаються банком самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, установлених Національним банком у додатку 19 до цього Положення, типологічних досліджень СУО, результатів національної оцінки ризиків, а також рекомендацій Національного банку. Банк визначає пріоритетність/значущість розроблених критеріїв ризику, враховуючи можливі наслідки/вплив таких ризиків, та встановлює їм відповідну питому вагу для здійснення подальшої оцінки рівня ризику.

Відповідно до п. 5 Порядку моніторингу фінансових операції, їх реєстрації та здійснення інформаційного обміну з СУО (додаток 15 Положення) Банк самостійно розробляє перелік індикаторів підозрілості фінансових операцій з урахуванням індикаторів, зазначених у додатку 20 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу (далі - Положення), типологічних досліджень СУО та рекомендацій Національного банку в сфері ПВК/ФТ. Розробляючи індикатори підозрілості фінансових операцій, банк визначає кількісні межі для тих індикаторів, які містять кількісні характеристики (зокрема "істотне збільшення", "великі обсяги", "регулярно").

Постановою правління Акціонерного товариства «Ощадбанк» № 877 від 28.12.2020 року затверджена Програма належної перевірки клієнтів Акціонерного товариства «Ощадбанк» (із змінами та доповненнями) (далі Програма), яка регламентує процес «Організація здійснення належної перевірки клієнтів» та розроблена з метою забезпечення належної реалізації функцій Акціонерного товариства «Ощадбанк» як суб`єкта первинного фінансового моніторингу щодо належної перевірки клієнта під час встановлення ділових відносин з ним та актуалізації даних про клієнта та/або осіб, які діють від імені клієнта.

За положеннями пункту 9.1. Програми працівники Банку зобов`язані забезпечувати актуалізацію даних про клієнта (раніше отриманих та існуючих документів, даних та інформації про нього):

1)не рідше одного разу на рік, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є високим;

2)не рідше одного разу на три роки, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є середнім;

3)не рідше одного разу на п`ять років в інших випадках за умови відсутності підозр.

Враховуючи значну кількість клієнтів Банку - фізичних осіб, які отримують соціальні виплати та заробітну плату, отримання актуальних ідентифікаційних даних таких клієнтів-фізичних осіб здійснюється по мірі звернення клієнта до Банку (п. 9.2. Програми).

Згідно п. 9.3 Програми працівники Банку зобов`язані забезпечувати актуалізацію даних про клієнта також у разі:

1)виявлення фактів наявності суттєвих змін у діяльності клієнта (зокрема, в разі зміни КБВ, керівника, місцезнаходження юридичної особи, трасту, іншого подібного правового утворення, ФОП);

2)закінчення строку (припинення) дії, втрати чинності чи визнання недійсними раніше поданих документів;

3)втрати чинності/обміну ідентифікаційного документа клієнта (представника клієнта);

4)встановлення факту належності клієнта до PEPs.

Копії всіх документів, наданих клієнтом/представником клієнта Банку, на підставі яких здійснюється ідентифікація, верифікація, посилені заходи НПК, актуалізація даних про клієнта, засвідчуються підписами працівника Банку та клієнтом/ представником клієнта, як такі, що відповідають оригіналу.

Всі надані клієнтом документи (їх копії) щодо ідентифікації, верифікації, посилених заходів НПК, актуалізації даних про клієнта, з`ясування належності клієнта до РЕРs, джерел статків (багатства) РЕРs, а також листування з клієнтом, копії наданих клієнтом договорів, інших документів, наданих клієнтом Банку, зберігаються у справі клієнта не менше п`яти років після припинення ділових відносин з клієнтом (закриття рахунку, розірвання договору) або після проведення разової фінансової операції на значну суму.

Працівники Банку зобов`язані забезпечити фіксування дати отримання всіх зазначених у цьому пункті Програми документів, а саме: зазначити на документі - дату отримання документу, прізвище та підпис працівника установи Банку, який отримав документ (на кожній копії такого документу).

Отже, при зверненні ОСОБА_1 18.10.2023 до ТВБВ № 10007/0265 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» для отримання нової платіжної картки до рахунку № НОМЕР_1 , їй було запропоновано здійснити актуалізацію даних, оскільки настав строк обов`язкової актуалізації даних про клієнта (згідно Програми належної перевірки клієнтів АТ «Ощадбанк» не рідше одного разу на п`ять років), та в справі з юридичного оформлення рахунку була наявна копія паспорту від 02.06.2016 без фотографії, яка вклеєна позивачкою у віці 45-років. ОСОБА_1 відмовилася надати актуальні документи для копіювання та долучення до справи з юридичного оформлення рахунку, у зв`язку з чим їй було відмовлено у видачі нової платіжної картки до рахунку.

Крім іншого, Закон України Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення було прийнято 06.12.2019, Програму належної перевірки клієнтів АТ «Ощадбанк» затверджено 28.12.2020, отже, суд першої інстанції правильно виснував, що при зверненні позивачки до Банку у 2018 році вимоги щодо актуалізації даних клієнта з урахуванням вимог зазначеного закону не були обов`язковими.

Банк має право вчиняти будь-які правочини, необхідні для надання ним банківських та інших фінансових послуг та здійснення іншої діяльності. АТ «Ощадбанк» як суб`єкт первинного фінансового моніторингу при здійсненні діяльності зобов`язаний проводити верифікацію своїх клієнтів, та операцій, які вони здійснюють. Проте відносини, що виникають у зв`язку із захистом прав споживачів фінансових послуг, регулюються законодавством про захист прав споживачів з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Вимога актуалізації даних через певні проміжки часу переслідує мету захисту прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки, запобігання вчиненню злочинів із коштами, тощо. У цьому сенсі така вимога є дієвим превентивним механізмом та не суперечать положенням чинного законодавства.

З вищенаведених підстав колегія суддів погоджується з висновком суду, що дії АТ «Ощадбанк» щодо відмови у видачі нової платіжної картки до рахунку № НОМЕР_1 у зв`язку з не проходженням позивачкою ідентифікації є правомірними, не суперечать вимогам діючого законодавства, нормативним актам НБУ та розробленим на їх підставі внутрішнім нормативним документам Банку, в діях банку відсутні порушення Закону України «Про захист прав споживачів», загальних положень ЦК України щодо договорів та права позивача як споживача на отримання в Банку публічних послуг, тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що юридична справа по картковому рахунку позивача як доказ є недостовірним і недостатнім; що факт видачі картки позивачу 18.12.2018 належно підтверджує проходження ідентифікації та верифікації клієнта і отримання відповідачем копії паспорта в якому відбулись зміни (вклеєна фотографія при досягненні 45 років); що суд допустив упереджене ставлення до позивача носять характер припущень, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги, що судом залишені поза увагою та без дослідження надані позивачем докази не знайшли свого підтвердження. Суд надав оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожній групі однотипних доказів, які містяться у справі, мотивував відхилення або врахування кожної групи доказів.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до повторень підстав позову, незгоди з рішенням суду першої інстанції, незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2024 року.

Головуючий Д.А.Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко