Справа № 522/4107/20
Провадження № 2/522/2672/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участі секретарі судового засідання Купцова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення у розмірі 181011,80 гривень, витрати на проведення експертної оцінки у розмірі 10 000 гривень, витрати по сплаті судового збору.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . З`явившись до приміщення 01.02.2019 року Позивач побачила сліди сильного залиття. 02.02.2019 року утворено комісію та за фактом залиття складений акт б/н про наслідки залиття нежитлового приміщення, відповідно до якого причиною залиття є незадовільний стан горища квартири АДРЕСА_2 (знаходиться над житловим приміщенням). Так відсутня стеля та демонтована частина даху, усі приміщення, стіни, балки перекриття, підлога знаходяться у воді. Квартира АДРЕСА_2 належить в цілому на праві приватної власності ОСОБА_2 . Загальний розмір матеріальної шкоди складає 191 011,80 гривень, з яких 181 011,80 гривень сама заподіяна шкода, 10000 гривень вартість проведення експертної оцінки. У добровільному порядку відшкодовувати вищевказану шкоду відповідач відмовився.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття нежитлового приміщення у розмірі 181 011, 80 (сто вісімдесят одна тисяча одинадцять) гривень 80 копійок; судовий збір у розмірі 1910 (одна тисяча дев`ятсот десять) гривень 12 копійок; витрати, пов`язані із розглядом справи у суді у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень (які були сплачені за проведення експертного дослідження)

29 травня 2023 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2022 року.

Ухвалою суду від 18 липня 2023 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2022 року скасовано та призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 28 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про призначення експертизи.

В судовому засіданні 20 березня 2024 року представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник Відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог.

24 травня 2024 року від представника Відповідача до суду надійшло клопотання про визнання доказу неналежним та недопустимим, у відповідності до якого просили суд не приймати до уваги наданий Позивачем Висновок експерта.

29 травня 2024 року від представника Позивача до суду надійшли пояснення, у відповідності до яких просили відмовити у розгляді клопотання про визнання доказу неналежним та недопустимим.

Також, представником Позивача надано до суду заяву про судові витрати.

30 травня 2024 року від представника Відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат.

В судовому засіданні 30 травня 2024 року представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також, зазначив, що протягом 5 днів буде надано докази понесених витрат.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 80867230 від 21.02.2017. Нежитлове приміщення знаходиться на першому поверсі двохповерхового будинку, загальною площею 52,3 кв.м. та складається з торгівельного залу, підсобного приміщення, туалету.

Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого квартира АДРЕСА_2 належить в цілому на праві приватної власності ОСОБА_2 інформаційна довідка № 200291696 від 14.02.2020 року

02.02.2019 року утворено комісію у складі голови ОСББ «Жовтень-2016» Шустова В.А., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Зазначеною комісією за фактом залиття 02 лютого 2019 року нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , складений акт б/н про наслідки залиття нежитлового приміщення, відповідно до якого причиною залиття є незадовільний стан горища квартири АДРЕСА_2 (знаходиться над житловим приміщенням). Так відсутня стеля та демонтована частина даху, усі приміщення, стіни, балки перекриття, підлога знаходяться у воді.

Відповідно до складеного акту позивачу завдано таку шкоду: зіпсована стеля (підвісна впала 45 кв.м.), стіни (гіпсокартон пошкоджений фізично, підлога (плитка часткова відійшла від цементної стяжки), балки перекриття, пошкоджена електрика (проводка та впали зі стелі прилади), є тріщина між фасадною (несучою) стіною та стелею та інше.

Як вбачається з висновку експерта ФОП ОСОБА_7 № 003/2019 р. від 18.02.2019 року, відповідно до якого виходячи з проведеного візуально-інструментального огляду нежилого приміщення, експертом було виявлено, що дійсно є пошкодження в нежилому приміщенні першого поверху житлового будинку АДРЕСА_1 , які виникли внаслідок залиття, які викладенні в дослідженні на сторінках 4-18 висновку.

Для встановлення причин залиття нежилого приміщенні першого поверху житлового будинку АДРЕСА_1 , експертом було проведено обстеження самого приміщення та житлового будинку АДРЕСА_1 в якому воно розташовано, а також враховуючи дані Акта б/н від 02.02.2019р. про наслідки залиття нежитлового приміщення, експертом було встановлено, що причиною залиття та виявлених пошкоджень являється відсутність міжгорищного перекриття та даху над квартирою АДРЕСА_2 над обстежуваним нежитловим приміщенням першого поверху, що призвело до значного погіршення технічного стану конструктивного елементу житлового будинку, а саме міжповерхового перекриття між нежилим приміщенням першого поверху та квартирою АДРЕСА_3 і внутрішнього оздоблення нежилого приміщення.

Як вбачається з Висновку, вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в нежилому приміщенні першого поверху житлового будинку АДРЕСА_1 , яке постраждало внаслідок залиття, визначена відповідно до вимог ДСТУ, становить (з урахуванням ПДВ) 181 011,80 гривень.

Щодо клопотання представника Відповідача про визнання вищезазначеного Висновку неналежним та недопустимим з підстав того, що експерт був не попереджений за завідомо неправдивий висновок, суд зазначає, що приймає зазначений Висновок як належний та допустимий доказ, оскільки зазначений доказ слід оцінювати разом з іншими докази, які наявні в матеріалах справи.

Також, суд враховує, ту обставину, що зазначений висновок замовлявся для визначення матеріальної шкоди, завданої в результаті приміщень, та надавався до суду, як письмовий доказ, а відтак суд оцінює разом з іншими докази, які наявні в матеріалах справи

Інших підстав, заперечень чи спростувань щодо зазначених обставин, Відповідачем не зазначалось.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 179 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитись до сантехнічного обладнання, користуватися будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій.

Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Частиною 3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

У даному випадку відповідачем не були спростовані докази надані позивачами, про те, що залиття нежитлових приміщень сталося з вини відповідача. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підставі викладеного суд вважає, що по справі доведене завдання шкоди майну позивача з вини відповідача, а саме за наслідком залиття нежитлового приміщення позивача водою з квартири відповідача, яка розташована вище над нежитловим приміщенням Позивача.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України обов`язок доказування того, що шкода завдана не з вини відповідача, лежить на відповідачеві.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу України власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).

Враховуючи викладені положення діючого законодавства саме на власника покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку із використанням належного йому майна, як самим власником так і членами його родини.

З огляду на наведене, оскільки об`єктивними доказами, зібраними при розгляді судом даної справи встановлено, що залиття нежитлового приміщення позивача відбулося внаслідок вини відповідача, в належній їй на праві приватної власності квартирі, то шкода, заподіяна залиттям квартири позивачів, підлягає стягненню з відповідача, як власника квартири.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ст. ст. 322, 323 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, суд вважає такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1910, 12 грн. та витрати, пов`язані із розглядом справи у суді у розмірі 10 000 гривень (які були сплачені за проведення експертного дослідження).

Керуючись ст. ст. 76-81, 95, 141, 258-259, 263, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття нежитлового приміщення у розмірі 181 011, 80 (сто вісімдесят одна тисяча одинадцять) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати судовий збір у розмірі 1910 (одна тисяча дев`ятсот десять) гривень 12 копійок та витрати, пов`язані із розглядом справи у суді у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень (які були сплачені за проведення експертного дослідження)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано та складено 04 червня 2024 року.

Суддя Чернявська Л.М.