Провадження № 2-н/204/584/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

26 грудня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Чапала Г.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено, зокрема, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» за адресою: АДРЕСА_1 , отже, дані послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Згідно з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18), позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, з метою визначення підсудності, 26.12.2024 року судом був зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру та того ж дня судом отримано відповідь №993878 щодо зареєстрованого місця проживання боржника з якої відомо, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана адреса не відноситься до територіальної підсудності Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 165-167 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Г. В. Чапала