Справа №295/6603/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі головуючого судді Лєдньова Д.М.

секретар - Кучер Т.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що 14.10.2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області.

Від шлюбу подружжя має дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що в період шлюбу подружжям за спільні кошти придбане майно:

-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ;

-земельна ділянка за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тригір`я, кадастровий номер: :04:000:1228, площею 0,5704 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства;

-земельна ділянка за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тригір`я, кадастровий номер: :03:002:0035, площею 0,1863 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

-земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:014:0015, площею 0,0676 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

-земельна ділянку, кадастровий номер: :03:000:0918, площею 3,8061 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Житомирська область, Чуднівський район, с/рада Краснопільська;

-автомобіль Тойота Ленд Крузер 200, легковий універсал - В, державний номер НОМЕР_1 ,

-автомобіль Тойота С-НR , легковий універсал-В, державний номер НОМЕР_2 ,

-автомобіль Тойота Яріс, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ,

-автомобіль Ауді А7 д.н. НОМЕР_4 ,

-літак, модель СТ5W, державний знак НОМЕР_5 - GІК, заводський номер НОМЕР_6 , рік виготовлення 2005

-приватне Підприємство «Адлер», 10006, м. Житомир, вул. Авіаторів, 9.

Позивач зауважує, що між сторонами вник спір, пов`язаний із розподілом спільного майна Так, відповідачем на врегулювання спору пропонується виділ у власність позивача майна в тому обсязі, що порушує право позивача на рівність часток у праві власності на спільне сумісне майно подружжя.

Посилаючись на норми Сімейного кодексу України в частині врегулювання відносин права спільної сумісної власності подружжя, позивач, з урахуванням наданих в судовому засіданні пояснень щодо зменшення розміру позовних вимог та відмови від частини, пов`язаної із вирішення спору про поділ предмету - літака, моделі СТ5W, державний знак НОМЕР_5 - GІК, заводський номер 06-08-05Я, рік виготовлення 2005, просить визнати набуте майно об`єктом спільної сумісної власності, поділити майно, виділивши у власність позивача:

-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:014:0015, площею 0,0676 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

-автомобіль Тойота С-НR , легковий універсал-В, державний номер НОМЕР_2 ;

-автомобіль Тойота Яріс, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ;

-земельну ділянку, кадастровий номер: :03:000:0918, площею 3,8061 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Житомирська область, Чуднівський район, с/рада Краснопільська.

У власність відповідача позивач просить виділити решту майна, при цьому, визнати на сторонами право власності по частині на автомобіль Ауді А7, д.н. НОМЕР_4 , стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі частини вартості підприємства.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому вказано про визнання вимог позивача в частині виділення у власність сторони позивача: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:014:0015; автомобіля Тойота С-НR, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіля Тойота Яріс, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ; земельної ділянки, кадастровий номер: :03:000:0918, площею 3,8061 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Житомирська область, Чуднівський район, с/рада Краснопільська.

Відповідач звертає увагу, що автомобіль Ауді А7 не перебував у його власності, отже не може бути включений до предмету спору.

В частині вимог про сплату компенсації вартості підприємства учасник зазначив, що підприємство було створене у 2008 році із внесенням до статутного капіталу коштів в сумі 1000,00 грн., що є підставою для відшкодування на користь позивача 500,00 грн. як частини такого внеску.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов з урахуванням відмови від розгляду спору в частині поділу літака.

Представник відповідача просив взяти до уваги викладене у відзиві на позовну заяву визнання позову. В частині вимог про визнання земельної ділянки, кадастровий номер: :03:000:0918, площею 3,8061 га, об`єктом спільної сумісної власності та поділ покладався на розсуд суду.

Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 14.10.2000 року.

З досліджених судом доказів, а також поданих учасниками письмових заяв по суті спору, оцінку яким надано за окремим, а також взаємним охопленням, вбачається набуття подружжям за час шлюбу майна, що, за змістом ст. 60 СК України вказує про поширення на таке майно режиму спільної сумісної власності.

Таким, зокрема є:

-житловий будинок (реєстр. №16395842 з реєстру прав власності на нерухоме майно) за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа будинку: 101,6 кв.м., житлова - 66,1 кв.м., що придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2002 року.

-Житловий будинок (реєстр. №220 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно) за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна площа будинку 415,9 кв.м., житлова - 91 кв.м. До цього об`єкта входять: літня кухня, альтанка, господарча будівля, огорожа. Право власності на майно зареєстроване на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 20.12.2016 року;

-земельна ділянка за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тригір`я, кадастровий номер: :04:000:1228, площею 0,5704 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства набута на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2014 року;

-земельна ділянка за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тригір`я, кадастровий номер: :03:002:0035, площею 0,1863 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - набута на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2014 року;

-земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:014:0015, площею 0,0676 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Обставини набуття земельної ділянки як такої, що розташована під будинком за адресою: АДРЕСА_1 визнаються сторонами.

-автомобіль Тойота Ленд Крузер 200, легковий універсал - В, державний номер НОМЕР_1 ,

-автомобіль Тойота С-НR , легковий універсал-В, державний номер НОМЕР_2 ,

-автомобіль Тойота Яріс, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_3 .

Набуття такого майна в період шлюбу визнано учасниками, при цьому, на час вирішення спору автомобіль Тойота С-НR, легковий універсал-В, державний номер НОМЕР_2 , відчужений позивачем на користь третьої особи, про що зазначила ОСОБА_5 у поясненнях в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Оскільки частина зі спірно майна набута подружжям в період до 01.01.2004 року дати набрання чинності СК України, до застування підлягають також положення ст. 22 КпШС, за змістом якої майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

На врегулювання спірних відносин та досягнення мети цивільного судочинства суд вважає необхідним визнати наведене майно, в обсязі фактично збереженого за подружжям, об`єктом спільної сумісної власності, вирішити питання про поділ.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У відповідності до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Оскільки поділ майна подружжя здійснюється як з врахуванням рівності часток, так і взаємної домовленості, що не може виключатись в розрізі судового спору із сукупнім застосуванням вимог ст. 69 СК України та положень ст. 206 ЦПК України, скерованою на встановлення правових наслідків визнання позову, суд вважає необхідним виділити у власність позивача ОСОБА_1 : житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:014:0015, площею 0,0676 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; автомобіль Тойота Яріс, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_7 .

Суд виділяє у власність відповідача житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тригір`я (кадастровий номер: :03:002:0035, площею 0,1863 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тригір`я (кадастровий номер: :04:000:1228, площею 0,5704 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства); автомобіль Тойота Land Cruser 200, легковий універсал - В, державний номер НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_9 .

Оскільки позивачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження відомостей про вартість спірного майна, постановлена судом ухвала про призначення у справі судової оціночно-будівельної, оціночно-земельної та товарознавчої експертиз від 03.02.2022 року залишена без виконання у зв`язку з не проведенням оплати послуг експерта з боку сторони (позивача), на яку покладено обов`язок з попередньої оплати роботи експерта, суд приймає до уваги відомості про вартість житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , про вартість незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , заснованих на звітах суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 .

Судом також досліджено висновок до звіту № 4/8485 про експертну грошову оцінку земельної ділянки за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тригір`я (кадастровий номер: :04:000:1228), що складений ПФ «Юрекс».

Визначена суб`єктами оціночної діяльності вартість майна - житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 на рівні 3 340 619 грн., незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 на рівні 2 043 316 грн., а також земельної ділянки (кадастровий номер: :04:000:1228) - 101 663 грн. вказує про можливість поділу майна у вищенаведеному варіанті в досягнення цілей справедливого та неупередженого розв`язання спору.

Більш високий показник вартості нерухомого майна, переданого позивачу, нівелюється очевидною меншою вартістю транспортного засобу автомобіля Тойота Яріс, 2014 року випуску, відносно передбачуваної вартості автомобіля Тойота Land Cruser 200, Крім того, оскільки при поділі майна суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення, є необхідним врахування майнового стану сторін відповідач є власником приватного підприємства, отримує дохід від здійснення господарської діяльності. Відповідним учасником не заявляюся вимоги про компенсацію різниці у вартості розподіленого між співвласниками майна.

З приводу вимог про визнання об`єктом спільної сумісної власності та поділ земельної ділянки кадастровий номер: :03:000:0918, площею 3,8061 га, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 17 ЗК України (у даному випадку і далі в редакції, чинній на час видачі ім`я ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:000:0918, площею 3,8061 га. - 13.05.2009 року) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Так, зокрема, відповідно до ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Згідно зх. ч.6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Матеріалами справи також підтверджено, що 13.05.2009 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Чуднівської районної державної адміністрації № 87 від 03.03.2009 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:000:0918, площею 3,8061 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Житомирська область, Чуднівський район, с/рада Краснопільська.

Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя" від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка" N 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

Із урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України "Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя" від 11 січня 2011 року зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі N 1311/832/12 (провадження N 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі N 753/6139/14-ц (провадження N 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі N 409/1959/15-ц (провадження N 61-14257св18).

Отже, земельна ділянка, кадастровий номер: :03:000:0918, площею 3,8061 га, набута в порядку безоплатної передачі, не є об`єктом спільної сумісної власності, її поділ як спільного майна подружжя не узгоджується з вищенаведеними вимогами законодавства.

Визнання позову у відповідній частині з боку відповідача не має правового значення, оскільки згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України суд продовжує судовий розгляд якщо визнання відповідачем позову суперечить закону.

В частині вимог про стягнення вартості 1/2 частини приватного підприємства суд зазначає.

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається реєстрація Приватного підприємства «Адлєр» за ідентифікаційним номером юридичної особи 35954742, з даними про ОСОБА_2 як засновника та кінцевого бенефіціарного власника, інформацією про розмір статутного капіталу та про дату закінчення його формування 1000,00 грн., 04.06.2009 року.

За змістом статті 115 ЦК України, статті 85 ГК України та статті 12 Закону України «Про господарські товариства» власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників.

Грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується у право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним із визначальних є факт набуття подружжям таких грошових коштів у шлюбі.

Таким чином, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15, від відступу якого колегія суддів не убачає підстав.

У рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі № 1-8/2012 за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України зазначено, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням відомостей про розмір статутного капіталу Приватного підприємства «Адлєр» - 1000 грн., суд вважає необхідним стягнути на користь позивача 500 грн. як половину внесених до статутного капіталу коштів, що обрунтовано вважались спільним майном на час їх передання.

Позивач не довела належними доказами можливість стягнення інших грошових сум як компенсації переданого до статутного капіталу внеску або як отримання грошового еквіваленту майна підприємства, що вносилось під час шлюбу саме за рахунок спільних коштів подружжя.

З огляду на вищенаведене, суд вважає необхідним задовольнити позов частково з урахуванням викладених висновків.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Судом встановлено, що при зверненні до суду із заявленими вимогами позивачем первісно сплачено 5763,00 грн. судового збору, в подальшому, за наслідком залишення позову без руху додатково 4610,40 грн. Крім того, на вирішення поданого клопотання про забезпечення позову, яке задоволено судом, позивачем сплачувалось 384,20 грн.

Керуючись принципом пропорційності, приймаючи до уваги значення розв`язання спору для учасників, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 9000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 259-253 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя:

-житловий будинок (реєстр. №16395842) за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:014:0015, площею 0,0676 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

-житловий будинок (реєстр. №220) за адресою: АДРЕСА_2 ,

-земельну ділянку за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тригір`я (кадастровий номер: :03:002:0035, площею 0,1863 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

-земельну ділянку за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тригір`я (кадастровий номер: :04:000:1228, площею 0,5704 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства);

-автомобіль Тойота Land Cruser 200, легковий універсал - В, державний номер НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_9 ;

-автомобіль Тойота Яріс, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_7 .

Поділити майно між сторонами, виділити у власність позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_3 наступне майно:

-житловий будинок (реєстр. №16395842) за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:014:0015, площею 0,0676 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

-автомобіль Тойота Яріс, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_7 .

Виділити у власність відповідача ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 , наступне майно:

-житловий будинок (реєстр. №220) за адресою: АДРЕСА_2 ;

-земельну ділянку за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тригір`я (кадастровий номер: :03:002:0035, площею 0,1863 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

-земельну ділянку за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тригір`я (кадастровий номер: :04:000:1228, площею 0,5704 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства);

-автомобіль Тойота Land Cruser 200, легковий універсал - В, державний номер НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_9 ;

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 як половину внесених до статутного капіталу Приватного підприємства «Адлєр» коштів 500,00 грн.

У задоволені інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 9000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду в повному обсязі буде виготовлено 29.05.2024 року.

Суддя: Д.М. Лєдньов