АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року

м. Чернівці

справа № 725/11/22

провадження №22-ц/822/667/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.

секретаря Тодоряка Г.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Чернівецька міська рада

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду Чернівецької області від 07 червня 2024 року, головуючий у першій інстанції Іщенко І.В.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у січні 2022 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про стягнення невиплаченого підвищення до пенсії в порядку спадкування.

Просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену матері ОСОБА_2 пенсію з урахуванням підвищення за період з 17 липня 2017 року по серпень 2020 року в порядку спадкування в сумі 212950 грн.

Після чого ОСОБА_1 у лютому 2022 року подала до суду позовну заяву (виправлену) до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Просила визнати право власності ОСОБА_1 на спадкове майно невиплачену матері ОСОБА_2 пенсію з урахуванням підвищення за період з 17 липня 2017 року по серпень 2020 року в порядку спадкування в сумі 212950 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано право власності ОСОБА_1 на спадкове майно невиплачену матері ОСОБА_2 пенсію з урахуванням підвищення за період з 17 липня 2017 року по серпень 2020 року в порядку спадкування в сумі 212950 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 26 липня 2022 року рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 травня 2022 року залишено без змін.

ОСОБА_1 у травні 2024 року звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену матері ОСОБА_2 пенсію з урахуванням підвищення за період з 17 липня 2017 року по серпень 2020 року в порядку спадкування в сумі 212950 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 червня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 червня 2024 року скасувати та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену матері ОСОБА_2 пенсію з урахуванням підвищення за період з 17 липня 2017 року по серпень 2020 року в порядку спадкування в сумі 212950 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що судом першої інстанції без належних підстав відмовлено в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення.

Звертаючись до суду з позовом у грудні 2021 року, просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену матері ОСОБА_2 пенсію з урахуванням підвищення за період з 17 липня 2017 року по серпень 2020 року в порядку спадкування в сумі 212950 грн.

Судом першої інстанції у мотивувальній частині рішення суду зазначено, що стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 у порядку спадкування недоотриманих померлою ОСОБА_2 пенсійних виплат є обґрунтованим способом захисту порушеного права.

Також судом першої інстанції вказано про необхідність задовольнити позов та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої пенсії з урахуванням підвищення.

Однак, у резолютивній частині судового рішення судом першої інстанціцї не вказано про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії з урахуванням підвищення у порядку спадкування 212950 грн.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції керувався положеннями частини 1 статті 270 ЦПК України та дійшов висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення у справі.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 травня 2022 року вирішено всі вимоги ОСОБА_1 , зазначені у позові.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

ОСОБА_1 у січні 2022 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про стягнення невиплаченого підвищення до пенсії в порядку спадкування.

Просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену матері ОСОБА_2 пенсію з урахуванням підвищення за період з 17 липня 2017 року по серпень 2020 року в порядку спадкування в сумі 212950 грн.

Після чого ОСОБА_1 у лютому 2022 року на виконання ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 січня 2022 року подала до суду позовну заяву (виправлену) до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Просила визнати право власності ОСОБА_1 на спадкове майно невиплачену матері ОСОБА_2 пенсію з урахуванням підвищення за період з 17 липня 2017 року по серпень 2020 року в порядку спадкування в сумі 212950 грн.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано право власності ОСОБА_1 на спадкове майно невиплачену матері ОСОБА_2 пенсію з урахуванням підвищення за період з 17 липня 2017 року по серпень 2020 року в порядку спадкування в сумі 212950 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 26 липня 2022 року рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 травня 2022 року залишено без змін.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 грудня 2019 року у справі № 240/6150/18, додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

У наведеній правовій нормі міститься виключний перелік умов, за наявності яких суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення. Тлумачення частин першої та другої статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що головне значення додаткового рішення полягає у забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок неналежного виконання вимог частини першої статті 264 цього Кодексу.

Перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (відповідає статті 270 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15 грудня 2017 року), воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України і воно не може змінити суті основного рішення.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 760/34441/19-ц (провадження № 61-14841св20).

За змістом заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 невиплаченої матері ОСОБА_2 пенсії з урахуванням підвищення в порядку спадкування в сумі 212950 грн, з приводу якої судом першої інстанції зроблено висновок про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 грошових коштів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) вказала, що неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема пов`язані з необхідністю розподілу судових витрат. [ ]

Велика Палата Верховного Суду висновує, що термін «ухвалення» додаткового судового рішення, а не термін «розгляд» законодавцем застосовано з метою, щоб підкреслити необхідність буквального тлумачення такого поняття відповідно до статті 259 ЦПК України (статті 233 ГПК України). Таке тлумачення є релевантним для з`ясування змісту положення другого речення частини третьої статті 270 ЦПК України (частини третьої статті 244 ГПК України), коли йдеться про усунення неповноти судового рішення, тобто відсутності у резолютивній частині рішення висновків щодо результатів розгляду справи. При цьому презюмується, що позовні вимоги та заперечення, докази, подані на їх обґрунтування, судом розглянуті згідно з вимогами статей 209 - 246 ЦПК України (статей 201 - 221 ГПК України), а розгляд справи належним чином відображений в описовій та мотивувальній частинах рішення. У протилежному випадку неповнота судового рішення може бути усунута шляхом його перегляду в апеляційному (касаційному) порядку, а не через ухвалення додаткового рішення.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі№1540/4122/18 (адміністративне провадження №К/9901/36261/19) зазначив, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги. [ ]

Отже, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази.

Разом з тим додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Водночас додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом.

Додаткова постанова не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) зроблено висновки про те, що предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) зазначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас, посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті правові норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у постановленні рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21) вказано, що згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Верховний Суд виснував, що позовом у процесуальному сенсі є зверненням до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. При поданні таких заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Встановлено, що ОСОБА_1 у січні 2022 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про стягнення невиплаченого підвищення до пенсії в порядку спадкування.

Просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену матері ОСОБА_2 пенсію з урахуванням підвищення за період з 17 липня 2017 року по серпень 2020 року в порядку спадкування в сумі 212950 грн.

Після чого ОСОБА_1 у лютому 2022 року на виконання ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 січня 2022 року подала до суду позовну заяву (виправлену) до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Просила визнати право власності ОСОБА_1 на спадкове майно невиплачену матері ОСОБА_2 пенсію з урахуванням підвищення за період з 17 липня 2017 року по серпень 2020 року в порядку спадкування в сумі 212950 грн.

Тож ОСОБА_1 пред`явлено іншу позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно, чим змінено предмет позову.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції зроблено висновок про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 грошових коштів, оскільки судом першої інстанції не вирішувались вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 невиплаченої ОСОБА_2 пенсії з урахуванням підвищення в порядку спадкування в сумі 212950 грн, не досліджувались у судовому засіданні.

Ураховуючи наведене посилання, які містяться у заяві ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, фактично зводяться до вирішення вимоги про стягнення невиплаченого підвищення до пенсії в порядку спадкування, яка не була предметом розгляду судом першої інстанції.

Отже, під виглядом необхідності ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 фактично просить змінити зміст рішення Першотравневого районного суду м.Черніці від 04 травня 2022 року.

Тому відсутні підстави, передбачені статтею 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на наведене ухвала Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07 червня 2024 року постановлена з додержанням норм процесуального права.

На підставі ч.1ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому ухвала Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07 червня 2024 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду Чернівецької області від 07 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 02 вересня 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді: М. І. Кулянда

І. Б. Перепелюк