Єдиний унікальний номер 317/2051/24
Номер провадження 2/317/740/2024
08 серпня 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,
Позов обґрунтований тим, що після смерті матері позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного майна. Позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини звернулась до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Однак, при оформленні спадкових прав з`ясувалось, що на момент відкриття спадщини за адресою проживання померлої матері в АДРЕСА_1 , був зареєстрований відповідач її син ОСОБА_1 , але за місцем реєстрації фактично на час відкриття спадщини, а саме 14.08.2023 не проживав. Так, відповідач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав заяву про відмову від спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Позивачка не погоджується з вказаним фактом, оскільки відповідач фактично не проживав за вказаною адресою, та вважає лише себе спадкоємцем після смерті матері. Відтак позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.
Позивач та його представник до суду не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, без фіксування процесу технічними засобами.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань, відзиву до суду не надавав.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків.
Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16 серпня 2023 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , про що 16.08.2023 складено відповідний актовий запис № 1796.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29.07.1975, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , матір`ю якого вказано ОСОБА_3 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 01.07.2008, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_1 , матір`ю якої вказано ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , 14.08.2023, ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. з заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи № 11/2024.
Відповідно до матеріалів спадкової справи, крім ОСОБА_1 , спадкоємцем за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , є її син ОСОБА_1 громадянин Російської Федерації.
Згідно з копією довідки Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 05.02.2024 № 151, померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.04.1999 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На день смерті разом з померлою були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи.
Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Згідно з п. 3.21, 3.22 гл. 10 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , який хоча і був зареєстрований за однією адресою з померлою ОСОБА_3 , проте не проживав постійно із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується належними доказами, у тому числі даними паспорту громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 є таким, що не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не прийняв спадщину, відкриту після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відтак, судом також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується матеріалами наданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою спадкової справи № 11/2024.
Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2011 № 868, правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.
Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено факт неприйняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , а також право позивачки ОСОБА_1 на спадщину, відкриту після смерті її матері ОСОБА_3 та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 203, 328, 392, 1216-1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1274, 1268, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 89, 247, 258-259, 263-265, 273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що не прийняв спадщину, відкриту після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова