Справа № 490/6273/24
н/п 2-с/490/106/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романової К.Т.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 490/6273/24 за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту теплову енергію з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2024 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ (справа №490/6273/24) за заявою ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію за період 01.11.2022 року по 30.06.2024 року в розмірі 3 787 гривень 20 копійок та судовий збір в розмірі по 100 гривень 93 копійок з кожного.

16.08.2024 року від боржника ОСОБА_1 надійшла заява про скасування судового наказу, в якій заявниця висловлює свою незгоду із заявленими вимогами, мотивуючи це наступним.

1. За адресою АДРЕСА_1 встановлено індивідуальне опалення і цій квартирі відсутнє централізоване опалення і гаряче водопостачання. В під`їзді та на горищі дому відсутнє централізоване постачання теплової енергії. Про вказані обставини надавалася інформація Стягувачу при оформленні індивідуального опалення.

2. Стягував не зазначив, які саме послуги він надав особам, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

3. Ніяких договорів Заявник (споживач) зі Стягувачем не заключав. Причому в самій заяві про видачу судового наказу не вказано дата укладення договору з ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» і дата відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 . Не надано копій цих документів, не надано квитанцій з розрахунками оплати за постачання теплової енергії, що нібито нараховувались і відправлялись споживачу з 2022р. по 2024р.

4 Заява не містить відомостей на підставі якого нормативного документу (пункту, статті, назви, його номеру, дати прийняття) здійснювалося нарахування оплати за послуги. Не вказано і як саме проводилось нарахування. Таким чином перевірити законність розрахунків, що додані до заяви неможливо і викликає сумнів.

Отже, на підставі вищевикладеного, заявниця вважає, що заборгованість нарахована неправомірно, а тому у заяві про видачу судового наказу вбачається спір про право, отже судовий наказ підлягає скасуванню.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.08.2024 року прийнято дану заяву до розгляду, призначено судове засідання.

Відповідно до частини другої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий наказ від 24.07.2024 року отримано представником ОСОБА_1 24.07.2024 року, заявницею направлено до суду дану заяву 13.08.2024 року, що підтверджується поштовим конвертом з відбитком печатки АТ «Укрпошта», а отже, нею не пропущено п`ятнадцятиденний строк на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, який видано 24.07.2024 року.

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи вимоги цивільно - процесуального законодавства - судовий наказ скасовується, якщо надійшла заява боржника про скасування судового наказу.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності, то така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, а тому відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Отже, зазначені в заяві про скасування судового наказу доводи заявників можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

За таких обставин, оскільки спірний наказ видано без врахування наведених у заяві про скасування судового наказу обставин та фактів, зважаючи на те, що боржники оспорюють наявність заборгованості, суд доходить висновку, що заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню.

Клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлено.

За приписами частини другої статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що у даному випадку з правовідносин, які склалися між сторонами вбачається спір про право, тому суд вважає, що судовий наказ від 24.07.2024 року по справі №490/6273/24 підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170,171 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 490/6273/24 за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту теплову енергію з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати судовий наказ, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 24 липня 2024 року, у справі №490/6273/24 за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію за період 01.11.2022 року по 30.06.2024 року в розмірі 3 787 гривень 20 копійок та судовий збір в розмірі по 100 гривень 93 копійок з кожного.

Роз`яснити стягувачу його право на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку.

Ухвала оскаржується в порядку, передбаченому ст.ст. 352-354 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова