Постанова

Іменем України

09 липня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/11086/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач)

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 04 березня 2024 року

в складі судді Мазура Ю. Ю.

у цивільній справі №752/4730/22 Голосіївського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про поділ майна подружжя

та за зустрічним позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання майна особистою приватною власністю

У С Т А Н О В И В:

В травні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила визнати за нею право власності на автомобіль «KiaSportage», 2013 року випуску, а за відповідачем визнати право власності на легковий автомобіль «BMW» 523і, 2007 року випуску.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 12.05.2012 по 16.12.2021 вони ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу, а саме у 2020 та 2021 році спільними зусиллями набули рухоме майно, а саме легковий автомобіль «BMW» 523і, 2007 року випуску, та автомобіль «Kia Sportage», 2013 року випуску. Згідно звіту та довідки, вартість автомобіля «BMW» 523і, 2007 року випуску, становить 281 790 грн, а автомобіля «Kia Sportage», 2013 року випуску, - 426 790 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати його особистою приватною власністю обидва автомобілі, а також частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що обидва автомобілі були придбані за його власні кошти, що підтверджується декларацією про доходи. Звернув увагу, що автомобілі придбано у 2020 та 2021 роках, тобто у період, коли вони з позивачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, але вже з січня 2018 року фактично проживали окремо.

Також зазначив, що на під час шлюбу він надавав свої особисті грошові кошти ОСОБА_2 на купівлю квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована на праві власності за нею, а тому за приписами сімейного законодавства 1/2 частина квартири належить йому.

За наведених обставин просив визнати автомобілі його приватною особистою власністю та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року первісний позов задоволено у повному обсязі. Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки KIA, модель: Sportage, номер шасі: НОМЕР_1 , об`єм двигуна: 1995, колір сірий, 2013 року, державний реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль марки BMW 523i, номер шасі: НОМЕР_3 , об`єм двигуна: 2497, колір сірий, 2007 року, державний реєстраційний номер: НОМЕР_4 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що оскаржуваним рішенням суду спір остаточно не вирішений, захист прав ОСОБА_1 не став ефективним, відновлення майнового права не відбулося, що суперечить правовому висновку Верховного Суду в аналогічних правовідносинах. Оскаржуване рішення призвело до невизначеності щодо правової долі об'єкту спільного нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , про поділ якої було заявлено в зустрічному позові.

Вказував, що суд неповно з'ясував обставини справи та як наслідок дійшов помилкового висновку про те, що сторонами не надано належних та допустимих доказів права власності на квартиру.

Суд не виконав свого обов'язку та не роз'яснив наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема щодо надання доказів відносно спірної квартири; не посприяв сторонам у реалізації ними своїх прав, передбачених ЦПК України, для забезпечення ефективного вирішення спору, а лише виключив квартиру із обсягу спільного майна без вирішення спору в цій частині.

Вважав, що він законно мав право розраховувати, що суду достатньо доказів для включення даного об'єкту нерухомості до обсягу спільного майна подружжя та поділу, оскільки зустрічний позов забезпечено та накладено арешт на спірну квартиру.

Суд першої інстанції також допустився порушення рівності часток при поділі частини спільного рухомого майна.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04.03.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль"Kia Sportage" та 1/2 частину спірної квартири, а за ним визнати право власності на автомобіль"BMW" і 1/2 частину квартири, а також зобов'язати ОСОБА_2 виплатити йому грошову компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності в сумі 72 500 грн.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу за встановленою виключною підсудністю до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Пояснив, що предметом спору є квартира АДРЕСА_2 , а тому за правилами виключної підсудності дана справа повинна розглядатися Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області. Питання щодо передачі справи за підсудністю, а саме за місцезнаходженням нерухомого майна у сторін не виникало до розгляду справи в суді апеляційної інстанції, зокрема коли в судовому засіданні відмовлено в затвердженні мирової угоди через порушення правил територіальної підсудності.

Також пояснив, що про поділ спірної квартири було заявлено у зустрічному позові, який прийнято судом першої інстанції до спільного розгляду з первісним позовом, і судом першої інстанції в порядку забезпечення зустрічного позову накладено арешт на спірну квартиру, тому не виникало питань щодо порушення правил виключної підсудності.

Вважав, що дані обставини є поважними причинами за яких відповідач не міг заявити про непідсудність справи Голосіївському районному суду м. Києва.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просила задовольнити клопотання ОСОБА_4 про передачу справу до іншого суду за встановленою виключною підсудністю.

Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та пояснення ОСОБА_2 , дослідила матеріали справи та дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 12.05.2012 по 16.12.2021 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просила поділити набуте під час шлюбу рухоме майно, а саме два автомобілі: марки BMW 523i, номер шасі: НОМЕР_3 , об`єм двигуна: 2497, колір сірий, 2007 року, державний реєстраційний номер: НОМЕР_4 , та марки KIA, модель: Sportage, номер шасі: НОМЕР_1 , об`єм двигуна: 1995, колір сірий, 2013 року, державний реєстраційний номер: НОМЕР_2 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_4 . Зокрема, просила визнати за нею право власності на автомобіль марки KIA, модель: Sportage, державний реєстраційний номер: НОМЕР_2 , а за ОСОБА_4 визнати право власності на автомобіль марки BMW 523i, державний реєстраційний номер: НОМЕР_4 .

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_4 просив поділити набуте під час шлюбу нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , визнавши за кожним із подружжя по 1/2 частині права власності на цю квартиру.

За результатами розгляду справи суд першої інстанції первісний позов задовольнив у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовив.

Як вже вказувалося вище, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу за встановленою виключною підсудністю до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що суд вирішив справу з порушенням правил підсудності, що є підставою для скасування ухваленого рішення.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 з 17 серпня 2004 року і по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що відноситься до Голосіївського району м. Києва.

В квітні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з первісним позовом за правилами загальної територіальної підсудності, в якому просила поділити об'єети рухомого майна.

В жовтні 2022 року ОСОБА_4 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із зустрічним позовом щодо поділу нерухомого майна, яке знаходиться поза межами Голосіївського району, а саме в м. Шепетівка Хмельницької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

В частині 6 статті 30 ЦПК України визначено, що зустрічний позов, незалежно від його підсудності пред'являється в суді за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших визначених у цій статті правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

З наведеного слідує, що виходячи із правил виключної територіальної підсудності дана справа підсудна Шепетівському міськрайонному суду Хмельницької області, оскільки спірне нерухоме майно знаходиться в м. Шепетівка Хмельницької області.

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно з ч. 2 ст. 378 ЦПК України, справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв клопотання про передачу справу за підсудністю.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що під час розгляду справи в суді першої інстанції у ОСОБА_4 не виникало питання про непідсудність справи Голосіївському районному суду м. Києва, оскільки як зазначає скаржник суд прийняв його зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом (том 2, а. с. 4-5), незважаючи на те, що виходячи з предмету зустрічного позову (поділ нерухомого майна) справа стала належати до виключної підсудності іншого суду, що регламентовано в ч. 6 ст. 30 ЦПК України.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції вжив заходи забезпечення зустрічного позову та ухвалою від 12 квітня 2023 року забезпечив зустрічний позов шляхом накладення арешту на спірну квартиру АДРЕСА_2 (том 2, а. с. 82-84).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_4 , що в нього були поважні причини щодо не заявлення в суді першої інстанції про непідсудність даної справи Голосіївському районному суду м. Києва.

Таким чином, оскільки спірне нерухоме майно відноситься до територіальної підсудності Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, то оскаржуване рішення Голосіївського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року прийняте з порушенням правил виключної підсудності.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення Голосіївського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року на підставі ст. 378 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням даної справи за встановленою законом виключною підсудністю до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 378, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року - скасувати.

Направити справу №752/4730/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю на розгляд за встановленою законом виключною підсудністю до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 10 липня 2024 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська