Справа № 682/1342/24
Провадження № 2/682/548/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мотонок Т.Я.,

за участю секретаря Мелашенко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Власик В.Я. ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника Служба у справах дітей

виконавчого комітету Славутської міської ради

Хмельницької області Шаргородської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу № 682/14342/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Власик Вікторія Яківна, до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, Служба у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

15.05.2024 до суду надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Власик В.Я., до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, Служба у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування поданого позову вказано, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстрована 08.07.2011. В шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.10.2021 року шлюб між сторонами було розірвано.

Восени 2021 року відповідач знявся з реєстрації в будинку АДРЕСА_1 , забрав всі свої речі і переїхав на постійне місце проживання в м. Славута, співвласником якої, разом із сином від першого шлюбу, він є. Неповнолітній син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає та є зареєстрованим разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Також в даному житловому будинку, без реєстрації місця проживання, з кінця 2021 року по даний час проживає цивільний чоловік позивачки - ОСОБА_6 , якого неповнолітній син сторін ОСОБА_4 вважає своїм батьком, називає батьком і відноситься до нього як до батька, а останній в свою чергу до сина сторін ОСОБА_4 відноситься як до рідної дитини.

Відповідач з осені 2021 року взагалі не цікавиться долею свого сина ОСОБА_4 . Відповідач свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками, не бажає спілкуватись із сином та брати участь у його вихованні, він остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, яка залишилася проживати з матір`ю. Відповідач не створює належних умов виховання, не забезпечує збереження життя та здоров`я сина ОСОБА_4 , не здійснює підготовку до самостійного життя відповідно до його віку, зовсім нe надавав коштів на утримання неповнолітнього сина, в зв`язку з чим позивачка в липні 2022 року звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Матеріальним забезпеченням сина ОСОБА_4 , його вихованням і розвитком займається мати дитини та її цивільний чоловік (копія характеристики на дитину додається). Відповідач не телефонує позивачці, не цікавиться життям дитини. Відповідачу достеменно відомо де проживає і навчається син ОСОБА_4 , однак він не приймає участі у шкільному житті сина, не відвідує батьківських зборів. До сина він не приїжджає та зовсім не цікавиться його життям.

Відповідач ОСОБА_3 не тільки не виховує сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створює належні умови для розвитку його природних здібностей, він взагалі втратив до нього інтерес. Така поведінка відповідача негативно відображається на фізичному та психологічному здоров`ю дитини.

За таких обставин позивач та її представник звернулись до суду та просили: позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 16.05.2024 позов ОСОБА_1 було залишено без руху.

28.05.2024 після усунення недоліків позовної заяви у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.06.2024.

18.06.2024 у справі оголошено перерву у зв`язку із клопотанням представника позивача про ознайомлення із долученими доказами.

21.06.2024 підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 17.07.2024.

17.07.2024 в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 поданий позов підтримала. Додатково повідомила, що її син ОСОБА_4 визнає батьком її цивільного чоловіка, а рідного (біологічного) батька він боїться. Після роботи із психологом було виявлено, що рідний батько ОСОБА_3 застосував до дитини насильство. ОСОБА_3 не бачив сина вже 3 роки і життям дитини не цікавиться.

Представник позивача, адвокат Власик В.Я., в судовому засіданні підтримала позов із викладених у ньому підстав. Зауважила, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 відповідатиме інтересам дитини, оскільки батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям дитини взагалі. ОСОБА_4 вважає батьком свого вітчима, цивільного чоловіка ОСОБА_1 , який в подальшому має намір усиновити дитину.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував факти, повідомлені позивачкою, стосовно застосування до дитини насильства. Разом із тим, відповідач визнав позов та погодився на позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 . Наслідки позбавлення батьківських прав йому зрозумілі.

Представник Служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області Шаргородська Н.І. в судовому засіданні повідомила, що за дорученням Служби у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області Службою було проведено обстеження за місцем проживання ОСОБА_3 та проведено засідання комісії за його участі. На засіданні ОСОБА_3 надав свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

В судовому засіданні у якості свідків були допитані: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 повідомив, що він проживає в цивільному шлюбі із позивачкою ОСОБА_1 вже 3 роки. Протягом цього часу ОСОБА_3 з сином не бачився та не цікавився його життям. Одного разу ОСОБА_1 із сином бачились із ОСОБА_3 , який хотів поспілкуватись із сином, однак ОСОБА_1 зателефонувала та повідомила, що ОСОБА_3 «розпускає руки» та налякав дитину. Ще одного разу ОСОБА_3 приїжджав до них в с. Ставки, однак ОСОБА_4 не захотів спілкуватись із батьком. Після однієї із телефонних розмов із ОСОБА_3 . ОСОБА_4 злякався та почав заїкатись. Лише після занять із психологами стан дитини покращився. В ході спілкування із спеціалістами було встановлено, що дитина боїться свого біологічного батька. У нього з ОСОБА_4 дуже теплі стосунки він намагається замінити йому рідного батька.

Свідок ОСОБА_7 , яка є сусідкою сім`ї ОСОБА_1 в с. Ставки, повідомила, що добре знає родину позивачки та її сина ОСОБА_4 , який є хорошою та позитивною дитиною, але раніше, коли ОСОБА_4 проживав із біологічним батьком, на її думку, хлопчив був заляканим. Зараз ОСОБА_4 про рідного батька не говорить та вважає татом ОСОБА_8 - цивільного чоловіка ОСОБА_1 .

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.

Згідно з п.15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 вказаної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Абзацом 1 і 2 пункту 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батьків до дитини (постанова Верховного суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення у справі «Хант проти України», від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58).

У п.п. 47-49 рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.

Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування у даній справі є факти та обставини невиконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що служить підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України.

З документів, доданих до матеріалів справи позивачем, вбачається наступне.

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 (а.с. 21).

За рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.10.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 15-16).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг № 386 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданий Городоцькою сільською радою (а.с. 18). Зазначений будинок перебуває у власності ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2014 (а.с. 19, 20). У даному будинку створено всі належні умови для проживання та виховання дитини, про що свідчить копія Акту обстеження умов проживання від 10.01.2024 (а.с. 28).

Рішенням Виконавчого комітету Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 25.01.2024 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 24).

Згідно протоколу індивідуальної консультації практичного психолога від 30.03.2024 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході спілкування розповів, що проживає спільно з матою і татом ОСОБА_9 , але ще має тата ОСОБА_3 , з яким не бажає зустрічатись і розмовляти, так як він під час спільного проживання 3 ним не грався, переважно сварив та застосовував фізичне покарання. У дитини наявне фонетичне порушення мовлення. Згідно висновку: у процесі психологічного консультування i3 застосуванням клінічного інтерв`ю (Структурне інтерв`ю О.Кернберг) та проективної методики «Моя CiM»s» досліджено позитивний психологічний клімат у сім`ї, у якій проживає ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 , мама - ОСОБА_1 , тато (вітчим) - ОСОБА_9 ), також виявлено психотравмуючий вплив батька ОСОБА_3 на психоемоційний стан ОСОБА_4 . Рекомендовано корекційна робота з психологом з метою стабілізації психоемоційного стану дитини у зв`язку 3 пережитим психотравмуючим впливом взаємодії з батьком ОСОБА_3 (а.с. 25).

У відповідності до психологічного висновку за результатами анкетування ОСОБА_4 встановлено, що період проживання з біологічним батьком хлопчик згадує неохоче, він був свідком домашнього насильства з його сторони по відношенню до матері, за словами дитини, батько не хотів з ним розмовляти, гратися, поведінка дитини його дратувала, після розлучення батьків він з батьком зрідка спілкувався, але чув багато погроз i залякувань з його боку, активної участі батько у житті дитини не приймав, не цікавився його справами, на даний час вони не спілкуються і ОСОБА_4 не має такого бажання (а.с. 27).

Як слідує із психологічного висновку спеціаліста від 13.05.2024 № 83, у малолітнього ОСОБА_4 , 2013 р.н., наявна психологічна травма, спричинена взаємовідносинами із батьком ОСОБА_3 , а саме: ігнорування дитячих базових потреб, інтересів та психоемоційного стану. Результат психологічного обстеження малолітнього ОСОБА_4 свідчать про те, що він зазнав психологічного травмування хв сторони ОСОБА_3 . Досліджено, що взаємовідносини зі батьком негативно впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини (а.с. 65-66).

З висновку Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради від 18.06.2024 № 04-31/454 вбачається, що з метою захисту прав та законних інтересів дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 , відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 74-75).

Також із висновку Органу опіки і піклування Городоцької сільської ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, від 20.06.2024 № 139, орган опіки і піклування вважає доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 105-106).

Окрім того, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 від 06.06.2024, з якої слідує, що останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 79).

Отже, додані стороною позивача до позову докази підтверджують факт умисного, систематичного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт, що ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, що призвело до того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, не визнає ОСОБА_3 як свого батька. Зазначені обставини - доводять факти невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина - слугує підставою для позбавлення його батьківських прав.

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Таким чином, зважаючи на те, що дитина не має сімейних зв`язків із ОСОБА_3 , беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, тобто відповідач свідомо заявляє про небажання опікуватись рідним чином, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дитини та забезпечить його нормальний моральний, психологічний розвиток та стабільне та спокійне життя в цілому.

Отже, позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають до задоволення.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, за умови, за умови, що сторона до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу представником позивача зазначено, що відповідні докази будуть подані до суду у відповідності до вимог ЦПК України протягом 5 днів після винесення рішення судом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1221,20 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 273, 352-355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 1221,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 26.07.2024.

Суддя Мотонок Т. Я.