КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/4894/24

22 липня 2024року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року, постановлену під головуванням судді Сіромашенко Н.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 25 червня 2015 року між ним та адвокатським бюро «Надії Корінної» в особі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено угоду № 09//06Ц про надання правової (правничої допомоги.

Зазначає, що угода передбачала порядок сплати гонорару та передбачуваних (прогнозованих) витрат адвоката у звязку із наданням правничої допомоги.

Вказував на те, що на обороті Угоди від 25.06.2015року відповідач власноручно здійснила та прописала приблизний підрахунок вартості послуг щодо виділу частки у будинку та земельні, ділянці в судовому порядку при різних варіантах розгляду позову (разом чи окремо) з урахуванням судової інстанції (перша інстанція, апеляційна інстанція).

Також окремо на обороті вказано: «кошти на судові збори та інші витрати передано та отримано у розмірі 8 000,00грн. (вісім тисяч грн. 00 коп.). Передав ОСОБА_2 (підпис), отримала (підпис) /ОСОБА_1/ 25.05.2015 року із них 2 000,00 тис в рахунок консультації експертів. Отримано 20 000,00 грн. (двадцять тис. грн. 00 коп., що склало 800 $ /вісімсот дол. США на день отримання. Отримано 17 000,00грн. (сімнадцять тис. грн. 00 коп. буде переведено у $) + 100,00 послуги банку (напис олівцем)» Додатково 2 000$ за проведення комплексної експертизи. Отримано 17.05.2017 року (рукописний напис здійснено олівцем).

Вказує на те, що з огляду на те, що експертиза у цивільний справі № 757/18823/17 не проведена, висновок згідно ухвали Печерського районного суду міста Києва від 12.07.2017 року ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз» не виготовлено, позовна заява у справі № 757/18823/17, у якій мала бути проведена експертиза, залишена без розгляду, договірні відносини з відповідачем припинені в односторонньому порядку з 31.03.2022 року згідно повідомлення № 01/03 від 29.03.2022 року, то відпала підстава в отриманні відповідачем 2 000,00 доларів США за проведення комплексної експертизи, які отримані нею 17.05.2017 року та вони підлягають поверненню позивачу в еквіваленті 75 209,40 грн. (сімдесят п?ять тисяч двісті дев?ять гривень 40 копійок) за офіційним курсом долара США згідно даних офіційного веб-сайту НБУ станом на 02.02.2024 року (1 дол. США = 37,6047).

З урахуванням вище викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 75 209,40 грн.

19 квітня 2024 року від відповідача ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла зустрічна позовна заява в обґрунтування заявлених вимог зазначала, що між сторонами було укладено угоду № 09//06Ц про надання правової допомоги.

Зазначає, що 10 травня 2017 року із власних коштів мною було сплачено судовий збір на рахунок Печерського районного суду м. Києва в інтересах ОСОБА_2 у розмірі 8000,00 грн.

В подальшому, 04 листопада 2017 року нею було сплачено із власних коштів оплату за проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи згідно ухвали суду від 12 липня 2017 року в інтересах ОСОБА_2 згідно із рахунком № 11 від 17 жовтня 2017 року на рахунок ТОВ «УНІСЕ» у розмірі 16000,00 грн.

Окрім того, 27 вересня 2021 року нею було сплачено із власних коштів судовий збір на рахунок Печерського районного суду м. Києва в інтересах ОСОБА_2 у розмірі 11350,00 грн (одинадцять тисяч триста п`ятдесят грн. 00 коп.), що підтверджується Квитанцією про сплату № 51047 від 27 вересня 2021 року.

Зазначає, що станом на день подання даного зустрічного позову про стягнення грошових коштів відповідно до умов Договору № 02/01Ц від 25 січня 2017 року, який було припинено (розірвано) 29 березня 2022 року ОСОБА_2 винен їй 35350,00 грн. (тридцять п`ять тисяч триста п`ятдесят грн. 00 коп.) на підставі квитанції, а також 19500,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) за підготовку правової позиції, позовної заяви про поділ житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі, клопотання про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, письмове роз`яснення судовому експерту щодо експертизи, інші клопотання та заяви та участь у судових засіданнях на підставі п. 20 Договору № 02/01Ц, а всього 54850,00 грн. (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

З огляду на вище викладене просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість у розмірі 54 850,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором №02/01Ц від 25.01.2017 відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 04 червня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що як вбачається із змісту первинного позову, ОСОБА_2 просить Шевченківський районний суд м. Києва стягнути з ОСОБА_1 , 75209,40 грн. (сімдесят п`ять тисяч двісті дев`ять грн. 40 коп.), а також три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 4165,84 грн. (чотири тисячі сто шістдесят п`ять грн. 84 коп.), посилаючись на умови Угоди № 09/06Ц про надання правової (юридичної) допомоги від 25 червня 2015 року та Договору № 02/01Ц від 25 січня 2017 року.

Вказує на те, що в межах виконання умов вказаного Договору № 02/01Ц, на який посилається позивач ОСОБА_2 , адвокатом ОСОБА_1. 10 травня 2017 року із власних коштів мною було сплачено судовий збір на рахунок Печерського районного суду м. Києва в інтересах ОСОБА_2 у розмірі 8000,00 грн, а після постановлення 12 липня 2017 року ухвали Печерського районного суду м Києва про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, проведення якої було доручене експертам Українського незалежного інституту судових експертиз, 04 листопада 2017 року нею було сплачено із власних коштів оплату за проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи згідно ухвали суду від 12 липня 2017 року в інтересах ОСОБА_2 згідно із рахунком № 11 від 17 жовтня 2017 року на рахунок ТОВ «УНІСЕ» у розмірі 16000,00 грн.

Зазначає, що межах виконання умов вказаного Договору № 02/01Ц, на який посилається позивач ОСОБА_2 , 27 вересня 2021 року нею було сплачено із власних коштів судовий збір на рахунок Печерського районного суду м. Києва в інтересах ОСОБА_2 у розмірі 11350,00 грн (одинадцять тисяч триста п`ятдесят грн. 00 коп.), що підтверджується Квитанцією про сплату № 51047 від 27 вересня 2021 року

Вказує на те, що станом на день подання даного зустрічного позову про стягнення грошових коштів відповідно до умов Договору № 02/01Ц від 25 січня 2017 року, який було припинено (розірвано) 29 березня 2022 року ОСОБА_2 винен їй 35350,00 грн. (тридцять п`ять тисяч триста п`ятдесят грн. 00 коп.) на підставі квитанції, а також 19500,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) за підготовку правової позиції, позовної заяви про поділ житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі, клопотання про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, письмове роз`яснення судовому експерту щодо експертизи, інші клопотання та заяви та участь у судових засіданнях на підставі п. 20 Договору № 02/01Ц, а всього 54850,00 грн. (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

Вважає, що між первинним позовом та зустрічним існує зв`язок, а тому їх було доцільно розглядати разом.

19 липня 2024 року до Київського апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач зазначав, що не погоджується з доводами апеляційної скарги. Вважає, що первісний та зустрічний позов не взаємопов`язані та відсутня доцільність у їх спільному розгляді. Вказує на те, що у позовах різні підстави, окрім того, вважає безпідставним посидання апелянта на викновки викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року.

З огляду на вище викладене просив суд, залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийняті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості суд першої інстнаціїі посилався на те, що первинний та зустрічний позов не взаємопов`язані і їх розгляд разом не є доцільним.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.

Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За своєю сутністю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом з метою захисту прав відповідача, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Отже, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом з метою захисту прав відповідача, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19).

Ураховуючи викладене, взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному та правильному вирішенню спору, взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним та первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову.

Подання такого зустрічного позову має на меті не лише довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом, а й захисти права відповідача в обраний ним спосіб. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначав, що відповідачка має заборгованість, яка утворилась на підставі договору № 02/01Ц про надання правової допомоги від 25 січня 2017 року, оскільки на підставі цього договору відповідачка отримала від позивача грошові кошти для ведення його справи в суді.

Звертаючись з зустрічним позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_2 має заборгованість яка утворилась на підставі договору № 02/01Ц про надання правової допомоги від 25 січня 2017 року, оскільки він не сплатив їй, як представнику грошові кошти, які вона понесла у зв`язку з веденням його справи в суді.

З викладеного вбачається, що первинний та зустрічний позов виникають з одних правововідносин, розгляд даних позовів доцільно розглядати сумісно, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

На зазначене вищу суд першої інстанції уваги не звернув у звязку з чим прийшов до передчасного висновку про відмову у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Згідно вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 рокускасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштівнаправити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: