СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/795/23
Провадження №2/547/22/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання К.А.Вареник,

учасників справи:

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області, за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні житловим будинком у спосіб виселення,

зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , про невідкладне усунення перешкод у користуванні житловою квартирою у спосіб вселення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 належного їй на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори М.І.Литвин від 15.09.2001 за реєстровим № 2-2647 та зареєстрованого в БТІ за №1193 від 01.10.2001.

В обґрунтування позову зазначила, що у вказаному будинку зареєстрована вона та її донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Певний проміжок часу позивачка у вказаному будинку не мешкала, їздила працювати та на прохання свого племінника ОСОБА_2 дозволила йому там тимчасово проживати з умовою негайного звільнення після повернення останньої. Наразі позивачка зі своєю донькою бажає вселитися в належний їй будинок. Остання неодноразово, усно вимагала звільнити приміщення відповідача, оскільки придбаний нею будинок необхідний для проживання їй та її родині, але вона не може цього зробити через те, що відповідач не бажає звільнити приміщення, змінив замки. Договір найму, угоди про порядок користування будинком з відповідачем не укладалися. Відповідач в будинку не зареєстрований, не є її членом родини, має постійне місце проживання та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Добровільно звільнити приміщення відповідач не бажає.

Відзивом на первісний позов ОСОБА_2 вказав, що він за взаємною домовленістю з позивачкою, орієнтовно з початку 2013 року постійно проживав в будинку АДРЕСА_1 . Згідно вказаної домовленості, відповідач та позивачка досягли взаємної згоди про те, що відповідач буде постійно, безстроково проживати в будинку на умовах утримання відповідачем зазначеного домоволодіння, господарських будівель та присадибної ділянки в належних технічних та санітарних умовах. Відповідач зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати усі необхідні платежі за користуванням будинком (за газ та електроенергію), що добросовісно і виконував і виконує увесь період користування будинком. За період проживання в будинку відповідачем за власні кошти було здійснено значний обсяг необхідних ремонтних робіт щодо приведення будинку в належний технічний та санітарний стан, а також щодо благоустрою усієї садиби. За період проживання у вказаному будинку відповідачем була здійснена заміна старих зношених вікон на нові, сучасні (11708 грн), замінено вхідні двері (11300 грн), здійснено ряд внутрішніх оздоблювальних робіт. Крім того у 2018 році власними силами і коштами відповідача було здійснено будівництво господарської будівлі із металевого профілю на загальну суму 16000 грн, здійснено капітальний ремонт входу до погребу, облаштування заїзду в двір та висадку понад 20 дерев, облаштовано виноградник (8000 грн), облаштовано паркан із метало-профілю (16000 грн). Відповідач стверджує, що всі його вищезазначені суттєві фінансові вкладення в ремонт та благоустрій будинку були зумовлені перспективою саме довготривалого його проживання там.

Крім того, відповідач одночасно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та позивачкою є рівноправним співвласником квартири АДРЕСА_1 . Іншого нерухомого майна у власності відповідача немає. Позивачка успадкувала 1/4 частину зазначеної квартири від ОСОБА_3 за згоди ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та відповідача. Головною умовою вищевказаної домовленості відповідача з позивачкою щодо безстрокового проживання відповідача в будинку було те, що відповідач та інші вищевказані особи (співвласники) надали свою згоду позивачеві на належне користування своїми частинами у зазначеній квартирі. Відповідач з позивачкою домовлялися про те, що коли у позивачки виникне потреба у користуванні даним будинком, вона звільнить квартиру, надавши відповідачеві можливість туди заселитися і там проживати. Але позивачка хоче безпідставно з порушенням прав відповідача виселити відповідача з будинку, співвласником якого вона є, і при цьому, сама вона не має намірів звільняти квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 27-30).

У вересні 2023 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до позивачки ОСОБА_1 , яким просив зобов`язати ОСОБА_1 невідкладно надати йому, як співвласнику, вільний доступ до квартири АДРЕСА_1 та не вчиняти будь яких перешкод у правомірному користуванні даною квартирою (а.с. 36-40).

Зустрічний позов прийнято до провадження суду.

Відзивом на зустрічний позов вказано, що позивачка не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві та правовою оцінкою обставин, викладених в ньому. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці на праві особистої приватної власності в цілому належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори М.І.Литвин від 15.09.2001 за реєстровим № 2-2647 та зареєстрованого в БТІ за № 1193 від 01.10.2001. Зазначила, що відповідач порушує її право вільно розпоряджатися, користуватися власністю у добровільному порядку, не звільняючи будинок, змінюючи замки та перешкоджаючи у доступі житла. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції. Разом з тим, відповідач сам визнає та зазначає, що є власником частини квартири, тобто має постійне помешкання та відповідно має право в нього вселитися та проживати. Домовленостей про тимчасове проживання з відповідачем не було. Всі інші доводи відповідача про витрати на будинок, тощо не відносяться до предмету заявленого позову відповідачем у справі (а.с. 45-47).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2023 головуючим суддею у справі визначено Л.М.Самойленко.

08.09.2023 суд отримав відомості про зареєстроване місце проживання відповідача.

08.09.2023 відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 11.10.2023 (а.с. 20).

Ухвалою суду від 11.10.2023 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_1 невідкладно надати ОСОБА_2 , як співвласнику вільний доступ до квартири та не вчиняти будь-яких перешкод у правомірному користуванні даною квартирою. Підготовче судове засідання відкладено до 25.10.2023 (а.с. 53).

25.10.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.11.2024.

Судове засідання відкладено до 21.12.2023 (а.с. 68).

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1070/0/15-23 від 21.11.2023 суддю Л.М.Самойленко - первинного головуючого суддю у цивільній справі - відряджено до Баранівського районного суду Житомирської області строком на 1 рік із 04.12.2023.

Розгляд справи нею не завершено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 головуючим суддею у справі визначено В.Ф.Харченка.

Ухвалою суду від 21.12.2023 прийнято справу до провадження; призначено повторний початок розгляду справи по суті на 17.01.2024, про що повідомлено сторони.

17.01.2024 справу відкладено до 20.02.2024.

20.02.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2024.

Ухвалою суду 17.01.2024, занесеною до протоколу судового засідання до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено ОСОБА_6 .

У судових засіданнях ОСОБА_1 пояснила, що бажає вселитися у будинок по АДРЕСА_1 , який належить їй і її колишньому чоловіку ОСОБА_6 . Будинок вони придбали коли перебували у шлюбі. ОСОБА_2 вселився у цей будинок з її згоди років 8 тому. Наразі вона має намір проживати у будинку, але ОСОБА_2 перешкоджає цьому і не виселяється із її будинку. Також ОСОБА_1 додала, що є співвласником 1/4 частки і має ключі від квартири АДРЕСА_1 . Вона не впускала ОСОБА_2 у квартиру поки він не виселиться із її будинку. Однак він може безперешкодно вселитися у квартиру і вони спільно визначаться якою 1/4 часткою він і вона користуватимуться у квартирі. Вважає, що ОСОБА_2 має 2-кімнатну квартиру і може у ній жити.

ОСОБА_2 заперечував проти первісного позову і просив задоволити свій зустрічний позов. Зауважив, що сторони періодично ведуть розмови щодо взаємного виселення/вселення із/в будиноку/квартиру, але згоди щодо цього не досягли. ОСОБА_1 протиправно не впускає ОСОБА_2 у квартиру у якій він є власником 1/4 частки. Востаннє він ініціював обмін ключами 22.11.2023 і взаємне звільнення житла, але від тоді нічого не змінилося.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримують зустрічний позов. Вони також є співвласниками по 1/4 частці у житловій квартирі. Вважають, що ОСОБА_2 може жити у квартирі, але ОСОБА_1 не впускає його до квартири.

ОСОБА_3 додав, що ОСОБА_1 бажає мати вільний будинок і продовжити жити у квартирі.

Вивчивши письмові заяви учасників справи, вислухавши пояснення сторін і третіх осіб, матеріали справи і надані до суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.09.2001 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) придбала у ОСОБА_16 житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими в смт Семенівка Полтавської області на земельній ділянці розміром 1004 кв.м, що знаходиться у віданні Семенівської селищної ради по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку "А-1", житловою площею 13,5 кв.м, сараю "Б", погребу "В", колодязя "№ 2" належних ОСОБА_16 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Семенівською державною нотаріальною конторою 11.08.2001 року реєстровий № 2-2178, зареєстрованого в Лубенському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 8 під № 1193 (а.с. 16).

Отже позивачка є співвласником набутого у шлюбі будинку як спільної сумісної власності подружжя.

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 виданого 11.07.2002 Семенівським відділом РАГС Полтавської області шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розірвано 11.07.2002 року, актовий запис № 11. Після розірвання шлюбу позивачка відновила дошлюбне прізвище " ОСОБА_1 " (а.с. 98).

Відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 28.04.2000 Орган приватизації ВАТ "Веселоподільський цукровий завод" засвідчив, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , дійсно належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_20 по 1/4 частці. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 27.04.2000. Загальна площа квартири становить 65,3 кв.м. Квартира АДРЕСА_1 приміщення у квартирі спільного заселення будинок АДРЕСА_4 , зареєстрована Лубенським МБТІ на праві приватної спільної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 15, реєстровий № 2355 (а.с. 33).

Відповідно до технічного паспорту ТОВ "Техексперт-БТІ" від 16.05.2023 квартири, адреса об`єкта: Полтавська обл., Кременчуцький р-н., Семенівська ОТГ, смт Семенівка (станом на 01.01.2021), АДРЕСА_4 , замовниками значаться: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а.с. 96).

Згідно інформаційної довідки ТОВ "ТехЕксперт-БТІ" від 16.05.2023 квартира АДРЕСА_1 має загальну площа 65,3 кв.м, житлову - 41,2 кв.м. Співвласниками даної квартири є: ОСОБА_1 - 1/4 частка відповідно до свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 862, виданого 04.09.2020 приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Н.В.Трембач; ОСОБА_3 - 1/4 частка відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.04.2000, виданого органом приватизації ВАТ "Веселоподільський цукровий завод". Зареєстровано в реєстрі за № 862; ОСОБА_4 - 1/4 частка відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.04.2000, виданого органом приватизації ВАТ "Веселоподільський цукровий завод". Зареєстровано в реєстрі за № 862; ОСОБА_2 - 1/4 частка відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.04.2000, виданого органом приватизації ВАТ "Веселоподільський цукровий завод". Зареєстровано в реєстрі за № 862 (а.с. 97).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2020 спадкоємицею на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , що в цілому складається з трикімнатної квартири, житловою площею 41,2 кв.м., загальною площею 65,3 кв.м., належної померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.04.200 року Органом приватизації ВАТ "Веселоподільський цукровий завод" є ОСОБА_1. Право власності померлої на спадкову частку квартири зареєстровано Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 15 за реєстраційним № 2355. Спадкова справа № 14/2019. Зареєстровано в реєстрі за № 862 (а.с. 100).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 222745335 від 04.09.2020, сформованого приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Н.В.Трембач, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 245, квартира, за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину № 862, виданого 04.09.2020 приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Н.В.Трембач. Вид спільної власності - спільна часткова. Розмір частки - 1/4. Власник - ОСОБА_1 (а.с. 101).

Отже ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 наразі є співвласниками вказаної квартири; частка кожного із них складає 1/4; розмір часток є ідеальним і в натурі їх не визначено.

Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України (далі ЦК) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 317 далі ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до с. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому під час розгляду цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені Житловим кодексом України (далі ЖК) підстави для позбавлення права на житло.

За змістом ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян.

Відповідно до ст. 150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст. 155 ЖК жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

Аналіз наведених вище норм законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення.

Отже, оскільки ОСОБА_2 не надав судові доказів чинного (зокрема й безстрокового) договору найму (оренди) житлового будинку по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 бажає проживати у будинку (який є її спільною власністю пожружжя), то ОСОБА_2 підлягає виселенню із будинку за позовом співвласника житлового будинку ОСОБА_1 , і тому суд задовольняє первісний позов.

Оскільки ОСОБА_2 є співвласником 1/4 частки житлової квартири і бажає вселитися у неї, а співвласник 1/4 частки квартири ОСОБА_3 і співвласниця 1/4 частки квартири згодні на таке вселення і усі разом сукупно володіють 3/4 частки квартири, а власник 1/4 частки квартири ОСОБА_1 не допускає ОСОБА_2 у квартиру, зокрема й для проживання з волі двох інших співвласників, суд задовольняє зустрічний позов у спосіб зобов`язання ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 вільний доступ до квартири з метою його вселення у квартиру.

Водночас суд не може задоволити зустрічний позов у частині "невідкладності", оскільки ст. 430 ЦПК України не передбачає негайне виконання рішення суду у справі про усунення перешкод у користуванні житлом чи щодо вселення у житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

За первісним і за зустрічним позовами сторони сплатили по 1073,60 грн судового збору (а.с. 5, 35).

Оскільки обидва позови задоволено, то кожна зі сторін повинна сплатити іншій по 1073,60 грн.

За правилом аналогії ч. 10 ст. 141 ЦПК України (при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат) суд не покладає фактично взаємні і рівні судові витрати на кожну зі сторін за рахунок іншої сторони (1073,60 - 1073,60 = 0).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 56, 76-83, 89, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задоволити повністю.

Виселити ОСОБА_2 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) надати ОСОБА_2 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) вільний доступ до житлової квартири за адресою: АДРЕСА_4 з метою його вселення у житлову квартиру.

У задоволенні зустрічного позову у частині невідкладного надання доступу і вселення у житлову квартиру - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 28.02.2024.

Суддя В.Ф.Харченко