У х в а л а

22 травня 2024 року

м. Київ

Справа № 619/4984/23

Провадження № 61-4478ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (далі - позивач), інтереси якого представляє адвокат Хом`як Руслан В`ячеславович (далі - адвокат),

на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 6 грудня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року

у справі за позовом позивача до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за поставлений газ і

в с т а н о в и в:

1. У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача 8 224,63 грн заборгованості за поставлений газ за період із листопада 2021 року до квітня 2022 року включно.

2. 16 жовтня 2023 року Дергачівський районний суд Харківської області постановив ухвалу, згідно з якою відкрив провадження у справі та вирішив її розглядати у порядку спрощеного позовного провадження.

3. 6 грудня 2023 року цей суд ухвалив рішення, згідно з яким у задоволенні позову відмовив, а 29 лютого 2024 року Харківський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою рішення суду першої інстанції залишив без змін. Мотивували тим, що позивач не надав належних і допустимих доказів наявності у відповідача заборгованості за поставлений газ та не спростував довідку, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про відсутність боргу.

4. 27 березня 2024 року адвокат в інтересах позивача сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу. Просить скасувати зазначені судові рішення та скерувати справу на новий розгляд.

5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

5.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

5.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: (а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; (б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; (в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; (г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

5.3. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

5.4. Предметом позову є стягнення боргу. Ціна позову становить 8 224,63 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

5.5. У касаційній скарзі адвокат в інтересах позивача звернув увагу на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Стверджує, що ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача, усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо. Мотивував тим, що якщо споживачі міста Харкова та Харківської області не будуть сплачувати заборгованість за природний газ відповідачеві, який поставив газ у період до 1 травня 2022 року, він зазнає фінансової кризи.

5.6. Верховний Суд зауважує, що позивач не підтвердив належними доказами ні наявність значного суспільного інтересу до цієї справи, ні її виняткове значення для позивача. Отже, останній не обґрунтував потребу в касаційному перегляді оскаржених судових рішень. Аргументи позивача зводяться до його незгоди з оцінкою судами першої й апеляційної інстанцій зібраних доказів і встановлених обставин. Наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, можливо оскаржити у касаційному порядку, позивач не обґрунтував.З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

6. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

6.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

6.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

6.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

6.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

6.5. Позивач отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази на користь його позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

6.6. Позивач подав касаційну скаргу на судове рішення, яке за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За наведених умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність права позивача на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 6 грудня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлений газ.

2. Копію ухвали направити особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
В. І. Крат