Справа № 466/5932/24
Провадження № 2/466/1885/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю представника

позивача Сапрун М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в : -

31.05.2024 року, ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачки боргу за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а саме: за послуги з опалення місць загального користування та постання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.12.2019 року по 29.02.2024 року в розмірі 4 116,01 грн., та за послуги за постання гарячої води за період з 01.03.2023 року по 29.02.2024 року , в розмірі 2 453,36 грн., та судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії. В даному випадку постачає таку споживачці ОСОБА_1 , за адресою - АДРЕСА_1 . Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок N? НОМЕР_1 ; відповідачці щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості наданих послуг. Відповідно до Опитувального листа, виготовленого спеціалізованою проектною організацією на замовлення балансоутримувача даного будинку - ЛКП «Варшавське-407», квартира АДРЕСА_2 , що належить відповідачці, обладнана індивідуальним опаленням, а на сходових клітках встановлено опалювальні прилади. Даний будинок обладнаний вузлом обліку теплової енергії (тепловим лічильником).

Між тим, у зв`язку з неналежним проведенням оплати за послуги з опалення місць загального користування та постання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.12.2019 року по 29.02.2024 року, в розмірі 4 116,01 грн., та за послуги за постання гарячої води за період з 01.03.2023 року по 29.02.2024 року в розмірі 2 453,36 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою суду від 03.06.2024р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

13.09.2024р. відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги повністю заперечила.

Свою позицію мотивує тим, що з 2006 року квартира АДРЕСА_2 відключена від центрального опалення , так як обладнана індивідуальним газовим котлом. Даного факту сам позивач не заперечує, отже відповідачка не є споживачкою послуг з центрального опалення. Між сторонами не укладався жоден договір про надання послуг центрального опалення. Вона повинна вносити кошти лише за реально отримані послуги , а послуги, за які просить стягнути кошти позивач, вона не отримувала.

Окрім того, відповідачка просить застосувати сплив трирічного строку позовної давності звернення до суду, що є підставою для відмови у позові. Адже позивач звернувся до суду 31.05.2024 року з позовною заявою про стягнення заборгованості поза межами строків позовної давності, про стягнення боргу за період зокрема з 01.12.2019р. по 29.02.2024р.

Представник позивача Сапрун М.М. в судовому засіданні позов підтримала, надавши суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, проте у відзиві на позовну заяву зазначила, щоб справу розглядали у її відстуності, просила суд відмовити в задоволенні такої з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представника позивача, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Як на підставу своїх вимог, позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» покликається на те, що надає послуги з теплопостачання по АДРЕСА_1 , споживачці ОСОБА_1 , яка є власником квартири АДРЕСА_3 . За вказаною адресою споживачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Згідно наданого позивачем розрахунку, існує заборогованість у відповідачки за послуги з опалення місць загального користування та постання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.12.2019 року по 29.02.2024 року в розмірі 4 116,01 грн., та за послуги за постання гарячої води за період з 01.03.2023 року по 29.02.2024 року в розмірі 2 453,36 грн

Позивач визнає той факт, що з 2006 року квартира АДРЕСА_2 відключена від центрального опалення, яке наявне в даному будинку. Таке відключення відбулось на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради за № 1053 від 26.07.06, яким було надано дозвіл на влаштування автономної системи теплопостачання до квартири. 19.10.06 затверджено акт про відключення квартири АДРЕСА_2 від внутшньобудинкових мереж ЦО і ГВП. Вказане підтверджується і довідкою Львівськоїфілії ТзОВ» Газорозподільчі мережі України « за № ЛФ/100вих271157 від 02.08.24.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відтак, в даному випадку, існує спір лише щодо оплати послуг за опалення відповідачакою місць загального користування будинку.

Як зазначає позивач, 3 01.07.2014р. між сторонами вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ч.6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суду не представлено доказів, що між сторонами укладався договір про надання послуг з центрального опалення, як і доказів, що договір приєднання, який долучений до позовної заяви, надсилався ЛМКП «Львівтеплоенерго» на адресу відповідачки. Сам по собі розрахунок заборгованості, представлений позивачем у якості доказу у данному спорі, не є таким в розумінні вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України.

А згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В якості доказу надання послуг до будинку АДРЕСА_4 позивачем долучено опитувальний лист споживача теплової енергії - балансоутримувача будинку по АДРЕСА_1 , щодо максимального теплового навантаження об`єкта теплопостачання. Між тим, відповідач зазначає, що з 2016 року балансоутримувачем згаданого будинку є ОСББ «Під аркою», а не ЛКП «Варшавське». Наведене вбачається і з даних реєстру юридичних осіб, зокрема , юридична особа ОСББ " ПІД АРКОЮ", , було зареєстровано 11.08.2016.

Отже, розрахунки заборгованості, подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування такої, не містять показників загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води. В матеріалах справи відсутні докази щодо зняття помісячних показників загального будинкового лічильника обліку гарячого водопостачання за період 2019-2024 років. Належних доказів, які б підтверджували правильний розрахунок здійснених нарахувань позивачем не надано. Крім того, позивач не довів належними доказами, що надає послуги відповідачці.

Згідно роз`яснення Міністерства Регіонального Розвитку, Будівництва та Житлово-Комунального Господарства України щодо розрахунку вартості оплати опалення місць загального користування № 8/20-357-14 від 24.04.2014,у будинках, де проектом не передбачено встановлення опалювальних приладів на сходових клітинах та у житлових будинках, уведених за нестандартними проектами, підтримання температури вище 0° С у місцях загального користування відбувається за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень. У таких випадках плата за опалення місць загального користування окремо не встановлюється.

Згідно п.28 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної і гарячої води та водовідведення» N?630 від 21 липня 2005 року, споживачі, які відмовилися від отримання послуг з централізованого опалення , та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідно до методики, що затверджується органом виконавчої влади.

Відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального корислування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення , власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов?язані брати участь у загальних витратах, пов?язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного житлового будинку і є його невід?ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Згідно з п.2.1.2 Методики, якщо у будинку встановлено загальнобудинковий прилад комерційного обліку теплової енергії, спожитої на опалення всіх житлових приміщень та місць загального користування, кількість теплової снергії на опалення місця загального користування визначають як частку теплової енергії від загальної витрати на опалення будинку, пропорційно до показів приладів виміру витрат теплоносія. Пунктом 2.2.2 Методики визначено, що розподіл визначених величин витрат теплової енергії, сможитої на опалення МЗК між окремими помешканнями будинку, які не мають відокремленого входу, пропорційний до їх загальної опалюваної площі. Для кожного помешкання розраховується і коефіцієнт, який відображає частку загального платежу від опалення місць загального користування, що припадає на дане помешкання.

Так, у відповідності до 4.2 ст. 4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об?єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, зобов?язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п?ятою - сьомою цієї статті.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» у своїх вимогах не вказує, яку саме методику, за якою формулою застосовано та звідки саме такі цифри вказані у відомості про нарахування та оплату послуг за центральне опалення, яка долучена до позову.

Частиною 1 ст. 10 Закону також передбачено, що у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів розподілювачів теплової енергії відповідно до ч. 2-4 цієї статті.

Зважаючи на викладене, особа не може бути змушена до оплати послуг, які вона фактично не отримувала . Суду не представлено жодних доказів на підтвердження того, що місця загального користування будинку АДРЕСА_4 опалюються.

Відтак, вимоги позивача суд вважає недоведеними , тому у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з опалення місць загального користування та постання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.12.2019 року по 29.02.2024 року в розмірі 4 116,01 грн., та за послуги за постання гарячої води за період з 01.03.2023 року по 29.02.2024 року в розмірі 2 453,36 грн. відмовити за безпідставністю.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», м. Львів, вул. Д. Апостола, 1 , Код .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 грудня 2024 року.

Суддя І. Є. Зима