ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/7602/21

Провадження № 22-ц/4820/1291/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), П`єнти І.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представниці позивачки-відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача-позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст первісних позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

ОСОБА_3 зазначила, що з 10 серпня 2013 року до 12 жовтня 2021 року вона перебувала з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторони придбали автомобіль «BMW 520», 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі автомобіль), який був зареєстрований на ім`я відповідача. Автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, водночас між ними не досягнуто згоди щодо його поділу. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, то з ОСОБА_4 на користь позивачки підлягає стягненню грошова компенсація вартості належної їй частки майна. Згідно висновку судового експерта №59/22 від 30 червня 2022 року середня ринкова вартість автомобіля становить 337 290 грн, а тому вартість належної їй частки у спільному майні подружжя складає 168 645 грн.

За таких обставин ОСОБА_3 просила суд у порядку поділу автомобіля стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 168 645 грн грошової компенсації вартості частки автомобіля.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю.

ОСОБА_4 зазначив, що автомобіль придбаний ним хоч і за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто. Позивач виручив ці кошти від реалізації набутих ним до шлюбу автомобілів, а тому спірне майно належить йому особисто.

За таких обставин ОСОБА_4 просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Ухвалою суду від 3 жовтня 2022 року зустрічний позов ОСОБА_4 прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартості автомобіля у розмірі 168 645 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 686 грн 45 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В зустрічному позові ОСОБА_4 відмовлено.

Суд керувався тим, що автомобіль набутий ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках. ОСОБА_4 не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на майно та не довів придбання ним автомобіля за рахунок особистих коштів. Оскільки автомобіль є неподільним майном, то з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню грошова компенсація замість її частки у майні. Розмір грошової компенсації слід визначити виходячи з середньої ринкової вартості автомобіля, встановленої висновком експерта №59/22 від 30 червня 2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що автомобіль придбаний ОСОБА_4 за його особисті кошти, які були виручені від реалізації набутих ним до шлюбу автомобілів. У зв`язку з цим автомобіль є особистою приватною власністю ОСОБА_4 і не підлягає поділу між сторонами. Суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про недоведеність зустрічного позову та обґрунтованість первісного позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_3 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 10 серпня 2013 року до 12 жовтня 2021 року ОСОБА_4 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі.

За договором купівлі-продажу від 26 березня 2021 року ОСОБА_4 придбав автомобіль, який був зареєстрований на його ім`я.

Згідно висновку експерта від 30 червня 2022 року №59/22 (т. 1 а.с. 88-90) середня ринкова ціна автомобіля з урахуванням даних Територіального сервісного центру МВС №6843 станом на час виконання цієї експертизи становить 337 290 грн.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За змістом частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

В силу частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення закріпленні у статті 372 Цивільного кодексу України.

Як передбачено статтею 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

В силу частини першої статті 57 СК України визначено, що майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

За загальним правилом усе майно, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, є його спільною сумісною власністю.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Для визнання спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норми чинного законодавства визначають презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Водночас, указана презумпція може бути спростована, тобто один із подружжя вправі заперечити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Подружжя має право на поділ спільного майна незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна частки сторін є рівними.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Також Верховний Суд України у пункті 22 цієї постанови роз`яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та статті 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Водночас майно, придбане одним із подружжя до шлюбу чи за час шлюбу але за кошти, що належали йому особисто, є особистою приватною власністю цього подружжя та не підлягає поділу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази достовірно вказують на те, що автомобіль набутий ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках.

ОСОБА_4 не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на майно та не довів, що автомобіль набутий ним за особисті кошти.

Так, довідки Територіального сервісного центру МВС №6843 від 18 лютого 2022 року №31/22/3-Г-25, від 22 лютого 2022 року №31/22/3-Г-29, від 4 травня 2022 року №31/22/3-П-10 (т. 1 а.с. 63-64, 127, 128-129) щодо зареєстрованих на ім`я ОСОБА_4 транспортних засобів; договір позики (безстрокової) від 23 вересня 2013 року (т. 1 а.с. 65); розписка ОСОБА_4 від 23 вересня 2013 року (т. 1 а.с. 66); свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_5 , відомості про державну реєстрацію ОСОБА_5 як платника податків станом на 13 травня 2022 року (т. 1 а.с. 67, 68-70); висновок експерта від 17 березня 2023 року №СЕ-19/123-23/852-АВ (т. 1 а.с. 168-176) щодо середньої ринкової вартості автомобілів «Hyundai Accent» і «Suzuki Grand Vitara», - достовірно та об`єктивно не вказують на те, що автомобіль набутий ОСОБА_4 за кошти, які належали йому особисто.

Отже, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що автомобіль є спільною сумісною власністю сторін і підлягає поділу між ними в рівних частках, у зв`язку з чим ОСОБА_3 має право на компенсацію вартості частки спірного майна. Водночас суд обґрунтовано визначив дійсну вартість автомобіля згідно висновку експерта від 30 червня 2022 року №59/22.

Доводи ОСОБА_4 не спростовують указаних висновків суду. При цьому ОСОБА_4 , який приховав автомобіль, не довів неправильність висновку експерта від 30 червня 2022 року №59/22 щодо його середньої ринкової вартості.

Посилання ОСОБА_4 на доведеність своїх зустрічних позовних вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є безпідставними.

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2024 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

І.В. П`єнта

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Швець О.Д.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 48