Провадження № 2/337/1159/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Огурцової О.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

08.04.2024 року ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» в особі представника Руденка К.В. звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що між сторонами був укладений кредитний договір № 3-1 від 23.05.2023 року, згідно якого відповідачці надано кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 150 днів шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». У зв`язку з порушеннями відповідачкою зобов`язань заборгованість за договором станом на 29.03.2024 року становить 31250,00 гривень, яка складається з: 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 26250,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 23.05.2023 року по 20.10.2023 року (включно).

Просить суд:

-стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 31250 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 9000 гривень.

Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила суду, що вона не укладала кредитний договір із позивачем, грошові кошти не отримувала. На початку травня 2023 року вона загубила сумку, в якій знаходився її мобільний телефон, паспорт, картка Приватбанку. Ймовірно особа, яка знайшла її сумку оформила на неї кредит. Вона ніяких паролів на телефон не отримувала, в електронній формі договір не укладала. Карта Приватбанку НОМЕР_4 належить їй, але вона в травні 2023 року нею не користувалась, транзакції, які зазначені у виписці з картки, вона не проводила. Номер мобільного телефону вона відновила у кінці травня. Про втрату паспорта, телефону вона нікого, в тому числі поліцію та банк, не повідомляла.

Представник відповідача адвокат Сухорукова Н.М. в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Вважає, що розмір гонорару не є співмірним із складністю справи. Позивач безпідставно вимагає покласти витрати в сумі 9000 гривень, в той час як договором вартість складення позову складає 8000 гривень.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

03.05.2024 року суддя відкрив у справі спрощене провадження з повідомленням сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що 23.05.2023 року між ТОВ «ФК «Ріальто» та ОСОБА_1 був укладений договір №3-1, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 5000,00 грн. строком на 150 днів (до 20.10.2023 року) шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно п.1.2 Договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом 3,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 1277,50%) користування кредитом у межах строку.

Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування.

Одноразовий ідентифікатор 570372 направлявся Відповідачу 23.05.2023 року о 18:29:54 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався при реєстрації.

Повідомлення на номер телефону НОМЕР_2 Відповідача було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 23.05.2023 року о 18:29:54 год.

Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором був надісланий та доставлений Відповідачу в рамках договірної співпраці Позивача з ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІННОВЕЙШЕНС», яка є замовником послуг масової розсилки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон» (веб-сайт https://mobizon.ua).

Кредитний договір був підписаний 23.05.2023 року о 18:30:19 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 570372 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/.

Кредитні кошти були відправлені Відповідачу 23.05.2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором № 3-1 від 23.05.2023 р. станом на 29.03.2024 року становить 31250,00 гривень, яка складається з:

- 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 26250,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 23.05.2023 року по 20.10.2023 року (включно).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Мотиви суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що Кредитний договір між сторонами був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача ОСОБА_1 на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Грошові кошти були перераховані ОСОБА_1 на її банківську картку. Відповідач користувалась кредитними коштами, знімала з картки готівку, здійснювала грошові перекази, поповнювала картку в терміналах самообслуговування, отримувала на неї грошові перекази від фізичних осіб.

Доводи ОСОБА_1 про те, що її мобільний телефон, паспорт та банківська картка були викрадені нічим не підтверджені, окрім слів відповідача. Відповідач пояснила суду, що не зверталась до банку з метою блокування втраченої картки, не зверталась до поліції із заявою про втрату паспорту, не повідомляла оператора мобільного зв`язку про втрату нею номеру телефону. Суд ставиться критично до тверджень ОСОБА_1 про те, що кредит був оформлений не нею, а іншою особою, оскільки вони є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами.

Відповідач належним чином умови укладеного договору не виконувала, своєчасно кредит та нараховані відсотки за користування кредитними коштами не погасила. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 31 250,00 грн. Вказаний розрахунок заборгованості відповідає умовам укладеного між сторонами договору і доказів на його спростування матеріали справи не містять.

За таких обставин суд приходить до висновку, що поданий позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка утворилася за кредитним договором у сумі 31 250,00 гривень.

Судові витрати.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. суд покладає на відповідача, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Позивач просив суд покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 9000 гривень.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно наданого суду розрахунку, витрати на правничу допомогу складаються з підготовки позовної заяви та клопотання про витребування доказів в сумі 8000 грн., та складення адвокатського запиту в сумі 1000 грн.

Суд звертає увагу на те, що розрахунок не містить детального опису виконаних робіт.

Представник відповідача адвокат Сухорукова Н.М. посилається на те, що розмір гонорару не є співмірним із складністю справи. Вважає, що позивач безпідставно вимагає покласти витрати в сумі 9000 гривень, в той час як договором вартість складення позову складає 8000 гривень.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розподіляючи витрати, понесені ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі у сумі 9000,00 грн., адже цей розмір, окрім іншого має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Разом з тим, суд вважає за необхідне врахувати й ту обставину, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час та те, що вирішений спір особливої складності не представляє.

У зв`язку з вищевикладеним, що суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» заборгованість за кредитним договором №3-1 від 23.05.2023 року станом на 29.03.2024 року у розмірі 31250 гривень, судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень, а всього 36 672 гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 12.08.2024 року.

Повне найменування або ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», адреса: 03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: А.М. Котляр