Справа № 288/1304/24
Провадження № 2/288/389/24
15 серпня 2024 року смт Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Зайченко Є. О.,
з участю секретаря судових засідань Корнієнко Т.М.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Кам`янський» про встановлення факту припинення трудових відносин,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Кам`янський» (далі відповідач) про встановлення факту припинення трудових відносин, в якому вказує, що 03 вересня 2021 року він був прийнятий на роботу в Приватне акціонерне товариство «Кам`янський» на посаду машиніста холодильних установок.
Вказане підприємство розташоване в селі Одрадокам`янка, Бериславського району Херсонської області, яке з 24 лютого 2022 року після повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації було окуповане.
У вказаному селі проходили бойові дії внаслідок яких були знищені приміщення в яких зберігалися трудові книжки працівників.
В листопаді 2022 року вказане село було звільнене від російської окупації, однак воно до цього часу перебуває під постійним вогнем російської армії, а тому вищевказане підприємство до цього часу не працює.
До повномасштабного вторгнення російської армії Позивач проживав в с. Тягинка, Бериславського району Херсонської області, яке також було окуповане росіянами, а тому Позивач змушений був евакуюватись на іншу територію України.
На даний час Позивач проживає в с. Андрушки, Житомирського району Житомирської області та має статус внутрішньо переміщеної особи.
За місцем фактичного проживання він вирішив влаштуватися на роботу в місцеве підприємство «Сігнет-Сіті», однак йому було відмовлено в працевлаштуванні в зв`язку з тим, що він не звільнений з попереднього місця роботи.
Самостійно звільнитися з роботи він не може, оскільки там ведуться активні бойові дії, через що вищевказане підприємство не працює, а тому він змушений звернутися до суду із даною позовною заявою.
Від встановлення факту припинення трудових відносин залежить зміна його прав.
Встановлення факту припинення трудових відносин необхідне Позивачу для реалізації права на працевлаштування.
Неможливість реалізації права на припинення трудового договору у визначеному законодавством порядку є порушенням його права на працю.
Позивач просить встановити факт припинення трудових правовідносин між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Кам`янський» з посади машиніста холодильних установок з 01 травня 2024 року за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі.
Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Кам`янський» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлений.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства, розглянувши справу на засадах змагальності сторін, приходить до наступного висновку.
У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 09 вересня 2020 року прийнятий на посаду машиніста холодильних установок в Приватному акціонерному товаристві «Кам`янський» та 26 лютого 2021 року звільнений з посади згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору. /а.с.8/
Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , він зареєстрований в АДРЕСА_1 . /а.с. 9-10/
Відповідно до довідки виконавчого комітету Андрушківської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 182 від 01 квітня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переїхали з АДРЕСА_3 на постійне проживання, в зв`язку з тим, що їх житло зруйноване внаслідок бойових дій. /а.с.12/
З відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 03 вересня 2021 року прийнятий на роботу (основне місце роботи) Приватне акціонерне товариство «Кам`янський», яке розташоване за адресою: в с. Одрадокам`янка, вулиця Вишнева, 1, Бориславського району, Херсонської області, на посаду машиніста холодильних установок на підставі наказу № 19 від 03 вересня 2021 року. /а.с.5-6/
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту припинення трудових відносин.
У відповідності до положень статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Відповідно до статті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно з ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України, додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.
У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Згідно зі ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.
Трудовий договір припиняється тільки за наявності підстав для його припинення. Підставою припинення договору є юридичний факт або сукупність юридичних фактів, закріплених у законі та необхідних для припинення трудового договору. Вони поділяються на два види: 1) дії (життєві ситуації, що відбуваються за волею людей; вольові акти їх поведінки) сторін трудового договору або осіб, які не є його сторонами; 2) події (життєві обставини, настання яких не залежить від волі та свідомості людей: закінчення строку трудового договору; смерть працівника або роботодавця - фізичної особи тощо).
У законодавстві України про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст.36 та інших статтях КЗпП України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст. 36, ст. 45 КЗпП України та ін.).
Отже, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.
Стаття 4 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено особливості розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Так, у зв`язку з веденням бойових дій у районах, в яких розташоване підприємство, установа, організація, та існування загрози для життя і здоров`я працівника він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві (крім випадків примусового залучення до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану, залучення до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури).
За будь-яких умов припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору; 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору).
Законом України від 21.04.2022 року №2220-ІХ « Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану», що набрав чинності 07.05.2022 року, передбачено спрощену процедуру набуття статусу безробітного, зокрема для осіб які перебувають на тимчасово окупованій території, які перебувають на території, на якій ведуться бойові дії, для внутрішньо переміщених осіб. На виконання вказаного Закону розділ XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про зайнятість населення» доповнено п.5.2. Відповідно вказаного пункту для отримання статусу безробітного внутрішньо переміщені особи, а також особи, які перебувають на територіях, на яких ведуться бойові дії, у яких не розірвані трудові договори з роботодавцем, подають до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору за формою,
визначеною центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, про що повідомляються роботодавець (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними), територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та територіальний орган Пенсійного фонду України.
Частину 4 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" доповнено абзацом 2 згідно якого «Внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору" . Після абзацу другого доповнено п`ятьма новими абзацами такого змісту: "Датою припинення трудового договору є день, наступний за днем подання такої заяви. Центр зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи у день припинення трудового договору повідомляє про це: роботодавця (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними); територіальний орган Пенсійного фонду України; територіальний орган Державної податкової служби".
З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить суд встановити факт припинених трудових відносин з Приватним акціонерним товариством «Кам`янський» задля працевлаштування. Оскільки з 01 травня 2024 не виконує покладених на нього трудових обов`язків на підприємстві, через ведення бойових дій на території Бериславського району Херсонської області.
Враховуючи, що підприємство на якому працював Позивач, знаходиться на території, де ведуться бойові дії, ця територія є тимчасово окупованою військами рф, а ОСОБА_1 є пенсіонером і не може припинити трудові відносини звернувшись до центру зайнятості в односторонньому порядку, крім того, можливість подати поштовим відправленням заяву про припинення трудових відносин за юридичною адресою підприємства відсутня, за таких обставин суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.
На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем при подачі позову судового збору.
Керуючись статтями 5-1, 22, 38 КЗпП України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України; суд
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Кам`янський» про встановлення факту припинення трудових відносин задовольнити.
Встановити факт припинення трудових правовідносин між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Кам`янський» з посади машиніста холодильних установок з 01 травня 2024 року за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Кам`янський» розташоване за адресою: в с. Одрадокам`янка, вулиця Вишнева, 1, Бориславського району, Херсонської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 , сплачений судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко