Справа № 569/7547/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Штогрін В.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання укладеного 08 червня 2004 року між ним і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , визначення часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08 червня 2004 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як відчужувачами та ОСОБА_1 як набувачем, було укладено договір довічного утримання, за умовами якого відчужувачі передали у власність позивачу квартиру, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначена квартира належала ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності (без визначення часток у власності) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів міської адміністрації 29 березня 1993 року, згідно з наказом від 29 березня 1993 р. №152, зареєстрованого в КП «Рівненське МБТІ».

Вищезазначений договір довічного утримання укладений сторонами в письмовій формі, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І. та зареєстрований у реєстрі за №968 з подальшою реєстрацією права власності на набуте нерухоме майно за позивачем в КП «Рівненське МБТІ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.07.2014 року.

Розділом 2 даного договору врегульовано умови щомісячного утримання (догляду) набувачем відчужувачів. Серед яких:

щомісячне матеріальне забезпечення становить 200 (двісті) гривень на двох. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді:

а) забезпечення відчужувачів житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у кімнаті жилою площею 11,5 кв.м. у відчужуваній квартирі. У обох сторін є право користуватися допоміжними приміщеннями та службами квартири;

б) забезпечення відчужувачів продуктами харчування. Вартість продуктів становить 150 (сто п?ятдесят) гривень на місяць;

в) надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 14 днів, ремонт побутової техніки, прибирання квартири раз у тиждень, тощо). Оцінюється сторонами у суму 30 (тридцять) гривень на місяць;

г) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 20 (двадцять) гривень на місяць чи 240 (двісті сорок) гривень на рік.

Зазначає, що належним чином виконував умови укладеного між сторонами договору довічного утримання, як по відношенню до відчужувача ОСОБА_3 , яку доглядав та поховав за власні кошти, так і по відношенню до ОСОБА_2 .

Однак, з 2020 року позивач фактично проживає в Бельгії, у зв?язку з чим надалі не має можливості належним чином виконувати свої договірні зобов?язнання, що стосуються відповідача ОСОБА_2 .

Зазначає, що попередньо між сторонами було досягнуто згоди щодо розірвання договору довічного утримання. Однак, при зверненні до нотаріуса із заявою щодо розірвання договору довічного утримання, отримали відмову, з огляду на наступне:

«Оскільки до укладення договору довічного утримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визначили своїх часток у праві власності на квартиру, а також не визначили порядку користування квартирою, посвідчити Договір про розірвання Договору довічного утримання (догляду), посвідченого мною, Юган Г.І., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, 08 червня 2004 року за реєстровим №968, я не вбачаю можливим.

Однак Ви можете звернутись в суд із позовом про розірвання договору довічного утримання».

Відзив на позовну заяву у встановлені процесуальним законодавством строки від ОСОБА_2 до суду не надходив.

Представник позивача - адвокат Штогрін В.С. в підготовче судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, подала через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 29.05.2024 року клопотання, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задоволити та розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність позивача. Крім того, судові витрати просить залишити за позивачем та з відповідача не стягувати.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 28.05.2024 року клопотання, в якому позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення та просить розгляд справи проводити у його відсутність зважаючи на його похилий вік 91 рік.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 червня 2004 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як відчужувачами, та ОСОБА_1 як набувачем, було укладено договір довічного утримання, за умовами якого відчужувачі передали у власність позивачу квартиру, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Квартира АДРЕСА_1 належала гр. ОСОБА_2 і гр. ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності (без визначення часток у власності) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів міської адміністрації 29 березня 1993 року, згідно з наказом від 29 березня 1993 р. №152, зареєстрованого в КП «Рівненське МБТІ».

Вищезазначений договір довічного утримання укладений сторонами в письмовій формі, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І. та зареєстрований у реєстрі за № 968 з подальшою реєстрацією права власності на набуте нерухоме майно за позивачем в КП «Рівненське МБТІ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.07.2014 року.

Розділом 2 даного договору врегульовано умови щомісячного утримання (догляду) набувачем відчужувачів. Серед яких:

щомісячне матеріальне забезпечення становить 200 (двісті) гривень на двох. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді:

а) забезпечення відчужувачів житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у кімнаті жилою площею 11,5 кв.м. у відчужуваній квартирі. У обох сторін є право користуватися допоміжними приміщеннями та службами квартири;

б) забезпечення відчужувачів продуктами харчування. Вартість продуктів становить 150 (сто п?ятдесят) гривень на місяць;

в) надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 14 днів, ремонт побутової техніки, прибирання квартири раз у тиждень, тощо). Оцінюється сторонами у суму 30 (тридцять) гривень на місяць;

г) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 20 (двадцять) гривень на місяць чи 240 (двісті сорок) гривень на рік.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що належним чином виконував умови укладеного між сторонами договору довічного утримання, як по відношенню до відчужувача ОСОБА_3 , яку доглядав та поховав за власні кошти, так і по відношенню до ОСОБА_2 .

Однак, з 2020 року позивач фактично проживає в Бельгії, у зв`язку з чим надалі не має можливості належним чином виконувати свої договірні зобов?язнання, що стосуються відповідача ОСОБА_2 .

Із матеріалів справи вбачається що ОСОБА_1 22 березня 2024 року, через свого представника ОСОБА_4 , звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І. із заявою щодо розірвання договору довічного утримання, проте отримав відмову, оскільки до укладення договору довічного утримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визначили своїх часток у праві власності на квартиру, а також не визначили порядку користування квартирою, посвідчити Договір про розірвання Договору довічного утримання (догляду), посвідченого Юган Г.І., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, 08 червня 2004 року за реєстровим №968, не вбачається можливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 756 «У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором».

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно із ч. 1 ст. 747 ЦК України майно, що належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, зокрема майно, що належить подружжю, може бути відчужене ними на підставі договору довічного утримання (догляду). У разі смерті одного із співвласників майна, що було відчужене ними на підставі договору довічного утримання (догляду),обсяг зобов`язання набувача відповідно зменшується.

Частина 1 ст. 747 ЦК України надає подружжю, яким майно належить на праві спільної сумісної власності, можливість укласти договір довічного утримання. Відчужувачами у такому випадку виступають подружжя.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу набувача.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Згідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Враховуючи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Штогрін В.С. про залишення витрат на оплату судового збору за позивачем, суд згідно ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат не дійснює.

Керуючись положеннями ст.ст. 368, 370, 744, 747, 755, 756 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задоволити повністю.

Розірвати договір довічного утримання, в частині, що стосується відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який укладено 08.06.2004 року, посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І. та зареєстрований у реєстрі за № 968.

Визначити частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 частину квартири та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 частини.

Повернути у власність ОСОБА_2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 11.02.2004 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ).

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 16.05.2024 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ).

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук