Справа № 452/2094/21 Головуючий у 1 інстанції: Бікезіна О. В.
Провадження № 22-ц/811/1661/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю: ОСОБА_1 та її представника адвоката Ярмоловського Л.М., представника ОСОБА_2 адвоката Дашинича І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Льові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Самбір Львівської області помер його батько ОСОБА_5 .

З 02 червня 1993 року до дня смерті ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

За час спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було набуто у спільну сумісну власність наступне нерухоме майно:

квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 68,0 кв. м, право власності на яку зареєстровано на ОСОБА_3 , інвентаризаційна вартість якої становить 835631,00 грн.;

квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 41,8 кв. м, право власності на яку також зареєстровано на ОСОБА_3 , інвентаризаційна вартість якої становить 391574,00 грн.

Нерухомим майном, яке було набуто за життя

ОСОБА_5 (було його особистою власністю та зареєстровано на нього) є квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 64,1 кв. м, інвентаризаційна вартість якої становить 170284,00 грн.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на:

-1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

-1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ;

-на квартиру АДРЕСА_3 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина

ОСОБА_3 та його сини: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

У встановлений законом строк ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Самбірської державної нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини за законом, ОСОБА_6 подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь брата ОСОБА_4 .

Нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в спадкову масу входить майно, що є спільною сумісною власністю, частки в якому не визначені, а також у зв`язку з наявністю спору між спадкоємцями.

З врахуванням зазначених обставин позивач на підставі ст.ст.1218,1261,1274 ЦК України просив визнати за ним право власності на:

1/3 частину житлового приміщення - квартиру АДРЕСА_1 ;

1/3 частину житлового приміщення - квартиру АДРЕСА_2 ;

2/3 частини житлового приміщення - квартиру АДРЕСА_3 (том 1 а.с.1-2).

Оскаржуваним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ;

2/3 частини квартири АДРЕСА_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави 8 172,00 грн. судового збору.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що в результаті відчуження 18 листопада 2006 року приватизованої відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" квартири за адресою: АДРЕСА_4 нею та її сином ОСОБА_7 отримано особисті грошові кошти у розмірі 166 650,00 грн.

Також в результаті відчуження11 вересня 2009 року 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_5 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину, нею також було отримано особисті грошові кошти в сумі 18 577 гривень.

За вказані кошти були придбані спірні квартири за адресами: АДРЕСА_6 , та АДРЕСА_7 , які оформлені на неї, і є її особистою власністю.

Стверджує, що вищевказані особисті грошові кошти, особисті грошові кошти її сина ОСОБА_8 , а також авансовані їй сестрою ОСОБА_9 на початку 2005 року 10 000,00 доларів США за купівлю 1/5 частини житлового будинку, сплачені ЖБК Транспортник та ФОП ОСОБА_10 під час будівництва особистого нерухомого майна2-х квартир по АДРЕСА_8 .

Суд безпідставно стягнув з неї 8172 гривні судових витрат в дохід держави, оскільки вона є людиною з інвалідністю другої групи.

Просить рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Ярмоловського Л.М. на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 адвоката Дашинича І.Б. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2024 року скасуванню в частині розподілу судових витрат на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення по справі.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Самбір Львівської області помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Львів) 17 жовтня 2020 року (том 1 а.с. 11).

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 2 червня 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим відділом ЗАГС Самбірської райдержадміністрації Львівської області 02 червня 1993 року (том 1 а.с.3).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , виданим Раздольнинською посілковою радою Надеждинського району Приморського краю рсфср 06 червня 1978 року, батьком позивача є ОСОБА_5 (том 1 а.с.15).

ОСОБА_4 перебуває на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с.143). Згідно послужного списку підполковника ОСОБА_4 був призваний на військову службу 01 серпня 1995 року (том 2 а.с.45).

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26 квітня 2021 року ОСОБА_4 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, має статус учасника бойових дій (том 2 а.с.50 зворот, 246-248).

ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_9 (том 2 а.с.46).

Згідно довідки Андрушівської центральної міської лікарні від 14.02.2022 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділення лікарні з 06.11.2019 року по 28.11.2019 року; 13.11.2019 року йому було ампутовано праву н/кінцівку на рівні н/з стегна. За період перебування на лікуванні догляд за ОСОБА_5 здійснював його син ОСОБА_4 (том 2 а.с.49).

ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_3 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 жовтня 2006 року, загальною площею 64,1 кв. м, на підставі розпорядження органу приватизації від 17вересня 2006 року №82 (том 1 а.с.5-7).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02 березня 2021 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 68 кв. м, на підставі свідоцтва про право власності САЕ№ 318796 від 17 січня 2012 року та на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 41,8 кв. м на підставі свідоцтва про право власності САЕ№ 318602 від 20 січня 2012 року (том 1 а.с. 8, том 3 а.с.59).

Згідно довідок Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації від 12 лютого 2021 року № № 97, 103, 102 інвентаризаційна вартість квартир складає:

квартири АДРЕСА_3 -170284,00 грн.;

квартири АДРЕСА_1 835631,00 грн.;

квартири АДРЕСА_2 391574,00 грн. (том 1 а.с.9-10).

Згідно матеріалів спадкової справи № 126/2021 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 26 лютого 2021 року звернулися до Самбірської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 19 січня 2021 року подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини після смерті батька ОСОБА_5 на користь брата ОСОБА_4 (т.1 а.с.12).

Листом завідувача Самбірської державної нотаріальної контори, вих. № 879/02-14 від 18 травня 2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину на квартиру

АДРЕСА_3 через не надання спадкоємцем оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане майно, а також наявності спору щодо даного майна й запропоновано звернутися до суду за визнанням права власності на вищевказане майно.

Листом завідувача Самбірської державної нотаріальної контори, вих. №878/02-14 від 18 травня 2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадкодавцем

ОСОБА_5 за життя не було отримано свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 й запропоновано звернутися до суду за визнанням права власності на вищевказане майно (том 2 а.с. 147-157).

Згідно договору купівлі-продажу 1/5 частини житлового будинку від 11 вересня 2009 року, що посвідчений приватним нотаріусом Мариняк Н.М., ОСОБА_3 продала ОСОБА_9 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_5 загальною площею 14,74 кв. м; продаж вчинено за 18577,00 грн. (том 1 а.с. 223).

Згідно договору купівлі - продажу квартири від 18 листопада 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Малою М.В., ОСОБА_3 та ОСОБА_11 продали ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_10 , продаж вчинено за 166650,00 грн.( том 1 а.с. 239-240).

17 лютого 2005 року ОСОБА_3 уклала договір з ЖБК «Транспортник» № 17 про участь в будівництві житла, предметом якого було будівництво квартири АДРЕСА_1 загальною площею 70,7 кв. м., вартість квартири 1049919,00 грн. (том 1 а.с. 250). Умовами договору п. 4.1.2. передбачалася сплата 50% на протязі п`яти днів з моменту його підписання.

ОСОБА_3 надані копії меморіальних ордерів та квитанцій щодо оплати за зазначеним договором на протязі 2005 2006 років, разом з тим вони не містять посилання на зазначений договір та найменування їх отримувача (том 2 а.с.3-20).

05 грудня 2005 року ОСОБА_3 уклала з ФОП ОСОБА_10 договір будівництва житла, предметом якого є будівництво квартири

АДРЕСА_2 загальною площею 41,8 кв. м, загальна вартість житла 110770, 00 грн. Умовами Додатку № 2 до договору було передбачено перший внесок до 01 лютого 2007 року, другий до 01 грудня 2007 року, третій до 01 серпня2008 року (том 1 а.с.242-247). На виконання умов зазначеного договору ОСОБА_3 частинами вносилися грошові кошти, що підтверджується наданими квитанціями (том 1 а.с.23-24).

20 жовтня 2011 року рішенням Самбірської міської ради Львівської області за №524 оформлено право приватної власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 (том 2 а.с.23).

15 листопада 2011 року рішенням Самбірської міської ради Львівської області за №720 оформлено право приватної власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 (том 2 а.с.22).

Право власності на зазначені квартири зареєстровані за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності САЕ№ 318796 від 17.01.2012 року та на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 20.01.2012 року (том 1 а.с.241, том 2 а.с.21).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, наданою Самбірською міською радою, ОСОБА_8 з 28 травня 2019 року зареєстрований за адресою: квартира

АДРЕСА_1 (том 2 а.с.76).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію зміни імені ОСОБА_11 30.10.2014 року змінив прізвище на « ОСОБА_13 » (том 2 а.с.101).

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 17 серпня 2023 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: квартира

АДРЕСА_1 (том 3 а.с.39).

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17 жовтня 2022 року ОСОБА_3 на протязі 10 років знаходилася на амбулаторному лікуванні з низкою хвороб (дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет, тощо)

(том 2 а.с. 86).

ОСОБА_5 багато років страждав від ряду захворювань (ревматоїдний артрит, ішемічна хвороба серця, атеросклеротчий кардіосклероз, тощо), періодично перебував на лікуванні, в тому числі стаціонарному, що підтверджується копією документів мед експертної справи та медичною картою стаціонарного хворого (том 2 а.с. 121-144, 203-205).

Згідно довідки Самбірської міжрайонної МСЕК № 328324 від 12.03.2020 року ОСОБА_5 визнаний особою з інвалідністю І групи, який потребує постійного стороннього догляду (том 1 а.с.172).

Відповідно до довідки ГУ ПФУ у Львівській області ОСОБА_3 на протязі 2004-2020 років отримувала пенсію, розмір якої, зокрема, в 2005 році складав 352,16 грн., в 2006 році - 386,16 грн., в 2007 році - 477,60 грн., в 2009 році 673,94 грн., в 2020 році 2259,97 грн. (том 2 а.с.57-75).

Згідно довідки ГУ ПФУ у Львівській області розмір пенсії ОСОБА_5 на протязі 2009-2020 років складав від 2077,74 грн. до 8820,50 грн. (том 2 а.с.196-198).

Статтею 60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя (Постанова ВС від 14 липня 2021 року у справі № 200/7924/16-ц).

Але законодавець також захищає право особистої приватної власності.

Так, відповідно до частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

У Постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тлумачення пункту 3 частини першої статті 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти таке майно є особистою приватною власністю. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Як вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 1993 року що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони набули право власності на наступне майно:

ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_3 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 жовтня 2006 року, на підставі розпорядження органу приватизації від 17 вересня 2006 року №82 (том 1 а.с.5-7).

ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_5 від 17 січня 2012 року та на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 20 січня 2012 року (том 1 а.с.8, 241, том 2 а.с.22, 23, том 3 а.с.59).

За загальним правилом набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя.

Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Згідно п. 4) ч. 1 ст. 57 СК України, оскільки ОСОБА_5 квартира набута внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", вона є його особистою приватною власністю.

Відповідачка ОСОБА_3 посилалася на ті обставини, що квартира АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 майно, хоча й набуті нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання за ним права власності на 1/3 частини за адресою: АДРЕСА_7 , суд першої інстанції дійшов висновків про те, що зазначена квартира була придбана ОСОБА_1 хоча і в шлюбі з ОСОБА_14 , однак за кошти отримані від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду в цій частині позивачем не оскаржувалось, тому не було предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Що стосується квартири за адресою: АДРЕСА_6 , то суд першої інстанції обґрунтовано визнав дану квартиру об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_14 та ОСОБА_1 та визначив 1/3 частку у даній квартирі за позивачем ОСОБА_2 .

Належних доказів того, що дана квартира була придбана виключно за особисті кошти ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Допитана в суді апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_9 показала, що вона на протязі 13 років працювала в республіці Португалія, вона на прохання ОСОБА_1 позичила останній грошові кошти в сумі 10000 доларів США для оплати квартири за адресою: АДРЕСА_6 .

Однак зазначені показання не можуть буди доказом того, саме за вказані кошти (10000 доларів США) та кошти від продажу 11 вересня 2009 року 1/5 частки житлового будинку АДРЕСА_5 ОСОБА_1 одноособово 20 січня 2021 року було придбано спірну квартиру.

Якщо ОСОБА_9 і позичала ОСОБА_1 кошти на придбання квартири, то й обов`язок їх повернення лягав також на її чоловіка ОСОБА_14 .

Тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_1 та визначив у ній частку позивача ОСОБА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

У той же час, вирішуючи питання розподілу судових витрат суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 8172 грн. судового збору в дохід держави.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 є людиною з інвалідністю 2 групи, а тому вона звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5. Закону України «Про судовий збір», про що не зауважив суд першої інстанції.

З врахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 8172 гривень судового збору скасуванню, а врешті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 8172 гривень судового збору в дохід держави скасувати.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 липня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.