ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/3888/19 Номер провадження 22-ц/814/1974/24Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк»

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 25 січня 2024 року, постановлене суддею Черняєвою Т.М. (повний текст складено 02 лютого 2024 року),

у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни, Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

15.03.2019 ОСОБА_1 звернулася у Московський районний суд м.Харкова із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 16.06.2006 між нею та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту №805/16-21-1/6-288, за яким вона отримала кредит у розмірі 29 000,00 доларів США. Зобов`язання за таким договором забезпечено іпотекою згідно договору №805/13/26/6-971, зареєстрованого в реєстрі за №2238 та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

На виконання кредитних зобов`язань позивачка упродовж восьми років виплачувала банку тіло кредиту та проценти за користування кредитним коштами. Проте внаслідок всесвітньої економічної кризи та стрімкого зростання курсу долара США по відношенню до гривні вона втратила можливість сплачувати вартість кредиту за збільшеним валютним курсом.

06.03.2019 ОСОБА_1 отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якої вбачається, що АТ «Укрсоцбанк, правонаступник первинного кредитора, звернулося до державного реєстратора Красноградської РДА Харківської області Литвиненко Л.В., якою прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) індексний №45602827 від 19.02.2019 та проведено державну реєстрацію права власності на іпотечну квартиру за АТ «Укрсоцбанк».

Позивачка вважає таке рішення протиправним та просить його скасувати, оскільки реєстрація речового права відбулася з порушенням вимог статей 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зокрема, здійснюючи реєстраційні дії державний реєстратор не пересвідчився в отриманні іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору та/або повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того, на момент вчинення реєстраційної дії була чинною заборона відчуження іпотечного майна, застосована КП «Харківське міське БТІ» за наслідками розгляду її заяви від 09.02.2019 №32601483.

Наголошує, що між сторонами не укладався окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, як передумова передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання згідно із вимогами статті 37 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки. Натомість, подальші зміни законодавства, якими прирівняно за правовими наслідками застереження у іпотечному договору до окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, набули чинності після укладення іпотечного договору, а тому його норми не поширюються на спірні правовідносини.

Отже, згоду на відчуження спірної квартири вона не надавала, а сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння. При цьому, іпотечна квартира є єдиним житлом позивачки, її площа не перевищує 140 кв.м. та забезпечує виконання зобов`язання за споживчим кредитом в іноземній валюті, а тому підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03.04.2019 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову; накладено арешт на квартиру загальною площею 48,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження указаної квартири./а.с.41-42 т.1/

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 31.01.2020 залучено до участі у справі правонаступника відповідача АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк»./а.с.180 т.1/

Розпорядженням Верховного Суду від 08.03.2022 за №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 31.01.2023 справу №643/3888/19 прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання./а.с.42 т.2/

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13.12.2023 змінено неналежного відповідача АТ «Альфа-Банк» на належного відповідача - АТ «Сенс Банк»./а.с.128-129 т.2/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25.01.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №45602827 від 19.02.2019, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 768,40 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що АТ «Сенс Банк» не надано належних доказів на підтвердження фактично направлення позивачці вимоги про усунення порушень та її отримання. Тоді як звернення стягнення відбулося без згоди власника стосовно іпотечного майна, яке підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому оскаржуване рішення державного реєстратора є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому, державний реєстратор у спірних правовідносинах не є належним відповідачем, а тому у задоволенні вимог до нього слід відмовити.

Відповідач АТ «Сенс Банк» оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення скасувати й ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заперечує твердження позивача щодо відсутності договору про задоволення вимог іпотекодержателя, оскільки таким договором є іпотечне застереження, яке міститься у п.п.4.5, 4.5.3 іпотечного договору, що узгоджується із вимогами статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», за змістом яких застереження в іпотечному договорі прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовстановлюючим документом. Наведене відповідає позиції Верховного суду, сформованій у справі №607/8488/18 від 29.01.2020. Тоді як нова редакція наведених норм Закону №898-IV, викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу ІІІ Перехідні положення Закону №800-VІ, не змінює встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише їх уточнює.

Зазначає, що 27.12.2017 АТ «Укрсоцбанк» направив позивачці на всі відомі йому адреси цінними листами з повідомленнями та описом вкладення вимогу про погашення боргу за кредитним договором, де роз`яснив, що у разі її невиконання протягом тридцятиденного строку банком буде реалізовано право на звернення стягнення щодо предмета іпотеки. Згідно із пунктом 6.2. іпотечного договору таке повідомлення є належним, а датою отримання таких повідомлень вважається як дата їх особистого вручення так і дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Відтак, згідно отриманої банком у відділенні зв`язку квитанції датою отримання повідомлень є 27.12.2017, 30-ти денний строк спливає 26.01.2018, а реєстраційна дія правомірна вчинена у лютому 2018 року.

Доводить, що Укрпоштою вживалися вичерпні заходи щодо вручення такого повідомлення адресату особисто за місцем її проживання та за адресою її другої квартири. Однак, після того, як повідомлення не були вручені, вони упродовж місяця перебували у відділенні поштового зв`язку, працівники якого направляли позивачці повідомлення про надходження від банку поштової кореспонденції, але адресат відмовилась їх одержувати.

Презумпція добросовісності виконання працівниками Укрпошта своїх обов`язків при врученні поштової кореспонденції, позивачем не спростована, як і не доведено обставин порушення приватним нотаріусом Чуловським В.А. вимог статті 84 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні такої нотаріальної дії, як передача заяви (цінний лист №04060).

Просить застосувати до спірних правовідносин позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справі №757/13243/17 від 29.09.2020, а також Верховного Суду у справах №490/3505/17 від 22.05.2019, №826/26964/15 від 29.08.2019, №755/2030/19 від 15.10.2020, за змістом яких в разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушень основного діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотеклдавцем в загальному порядку. Проте наведений процесуальний обов`язок у цій справі позивачем не виконано.

Заперечує висновки суду першої інстанції щодо відсутності оцінки предмету іпотеки, оскільки на виконання вимог частини 5 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержаталем було замовлено і отримано висновок про вартість майна від 04.12.2017, строк дії якого складав 6 місяців та був наданий державному реєстратору.

Зазначає, згідно з пунктом 7 частини 4 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстави, визначеної у пункті 6 частини 1 цієї статті (наявність зареєстрованих обтяжень), не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому ст.ст.33-38 Закону України «Про іпотеку». Відтак, наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержатаелем. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №346/1305/19 від 08.06.2021, про застосування якої просить відповідач у доводах апеляційної скарги.

Вважає, що позивачка безпідставно посилається на мораторій та не довела належними і допустимими доказами той факт, що на спірні правовідносини розповсюджується мораторій, зокрема, відсутніми є докази того, що звернення стягнення на предмет іпотеки було примусовим, що спірна квартира є дійсним місцем проживання позивачки, до того ж єдиним, не надала доказів відсутності житла у спільній сумісній власності, а також доказів того, що не відбувалось відчуження житла в період з дня укладення іпотечного договору до звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено справу до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 22.04.2024.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник АТ "Сенс Банк" звернувся в суд із клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи таперевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи убачається, що між 16.06.2006 Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №805/16/21-1/6-288, за умов якого, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 29.10.2008, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 29 000,00 дол. США, зі сплатою 12,2% річних, який з 20.10.2008 становитиме 14,0% річних; кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту до 10.06.2026; кредит надано для придбання нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ./а.с.100-103, 104-105 т.2/

16.06.2006 між АКБСР «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , укладено іпотечний договір №805/13/26/6-971, за умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту №805/16/21-1/6-288 від 16.06.2006, укладеним між іпотекрдержателем та іпотекодавцем наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 48,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та стане власністю іпотекодавця після укладення цього договору, а саме: після державної реєстрації в установленому законом порядку права власності іпотекодавця на нерухоме майно. Право іпотекодавця на набуття у власність указаного нерухомого майна підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 16.06.2006 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., зареєстрованим в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №2235 та 16.06.2006 в Державному реєстрі правочинів за №1374425 (п.1.1. іпотечного договору).

Вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 146 450,00 грн., що в еквіваленті складає 29 000,00 дол. США (п.1.2. іпотечного договору).

У разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (п.4.1. іпотечного договору).

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (п.4.2. іпотечного договору).

Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду: або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (п.4.5. іпотечного договору).

Усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача (п.6.2. іпотечного договору)./а.с.16-18 т.1/

16.06.2006 між АКБСР «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець), укладено додатковий договір №1 до іпотечного договору №805/13/26/6-971, яким внесено зміни та доповнення до п.1.1. статті 1 іпотечного договору, виклавши його в такій редакції: «Іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту №805/16/21-1/6-288 від 16.06.2006, укладеним між іпотекрдержателем та іпотекодавцем наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 48,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та належить іпотекодавцюна праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.06.2006 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., зареєстрованим в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №2235 та 16.06.2006 в Державному реєстрі правочинів за №1374425./а.с.18 т.1/

Із 13.12.2006 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ./а.с.20 т.1/

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 06.10.2016 у справі №643/7723/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 11.01.2017, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту №805/16/21-1/6-288 від 16.06.2006 у сумі 572 236,94 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 48.4 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.06.2006 приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Кошель Т. В. за реєстровим №2235 та 16.06.2006 у Державному реєстрі правочинів за №1374425, право власності зареєстроване згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10958802, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 16.06.2006, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну встановлено на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна підчас проведення виконавчих дій. Вказано, що рішення суду не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено./а.с.205-215 т.1/

ПАТ «Укрсоцбанк» подало касаційну скаргу, в якій просило ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11.01.2017 скасувати, в заочному рішенні Московського районного суду м.Харкова від 06.10.2016 змінити резолютивну частину та виключити вказівку, що «рішення суду не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Постановою Верховного Суду від 10.06.2019 касаційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення; заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 06.10.2016 та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11.01.2017 в оскарженій частині залишено без змін.

При постановленні такого рішення суд касаційної інстанції виходив із того, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 48,4 кв.м., є предметом іпотеки і забезпечує виконання зобов`язань громадянина України за споживчим кредитом, наданим кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, використовується ОСОБА_1 , як постійне місце проживання, а наявність у останньої на праві власності іншого нерухомого житлового майна позивачем не доведено./а.с.107-110 т.1/

06.09.2018 датовано повідомлення АТ «Укрсоцбанк» №303-805/16/21-1/6-288, адресоване ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Цим листом АТ «Укрсоцбанк» вимагає сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 16.03.2018 складає 25 544,54 дол. США, що відповідно до курсу НБУ, станом на 16.03.2018 складає 671 122,86 грн., з яких: 11 962,97 дол. США, що відповідно до курсу НБУ, станом на 16.03.2018 складає 314 298,97 грн. - строкова заборгованість; 5 074,86 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 16.03.2018 складає 133 330,04 грн. - прострочена заборгованість; 26,50 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 16.03.2018 складає 696,23 грн. - строкова заборгованість по нарахованих %; 8 480,21 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 16.03.2018 складає 222 797,62 грн. - прострочена заборгованість по нарахованих %.

В порядку ст.ст.35, 36 Закону України «Про іпотеку» попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги, протягом 30-ти денного строку, АТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку»./а.с.131 т.1/

Згідно із висновком про вартість майна, складеного 16.10.2018 ТОВ «Незалежна експертна компанія», ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_3 становить 621 681,00 грн.; курс гривні по відношенню до долара США на дату оцінки 27,928166 UAN за1 USD./а.с.93 т.2/

09.02.2019 ОСОБА_1 звернулася до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» із заявою власника про заборону вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ./а.с.21 т.1/

19.02.2019 державним реєстратором Красноградської РДА Харківської області Литвиненко Л.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) індексний №45602827 та проведено державну реєстрацію права власності на іпотечну квартиру за АТ «Укрсоцбанк»./а.с.22-23 т.1/

При постановленні рішення в частині задоволення вимог позову до АТ «Сенс Банк», районний суд виходив із того, що здійснюючи реєстраційні дії, державний реєстратор порушив порядок їх вчинення, провівши державну реєстрацію права власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру в період дії заборони відчуження нерухомого майна, не пересвідчившись про отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору та/або повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, судом установлено відсутність згоди власника на відчуження спірної квартири, яка підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому оскаржуване рішення державного реєстратора є протиправним та підлягає скасуванню.

У задоволенні вимог позову до державного реєстратора відмовлено, оскільки у спірних правовідносинах він не є належним відповідачем.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції вцілому погоджується.

За змістом частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» (тут і надалі в редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, (до якого згідно з частиною другою статті 36 прирівнюється відповідне застереження в договорі іпотеки), є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

З аналізу змісту наведених норм у їх поєднанні вбачається, що за Законом застереження в іпотечному договорі прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовстановлюючим документом.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку», в редакції Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» №800-VI (далі - Закон №800-VI), який набрав чинності 14.01.2009, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмети іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Нова редакція статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу ІІІ «Перехідні положення» Закону №800-VI, не змінює встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише уточнює їх. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №915/297/17 від 21.02.2018, №826/9658/15 від 31.07.2018.

Отже, законодавцем визначено, як спосіб позасудового врегулювання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору.

З урахуванням умов укладеного між сторонами іпотечного договору, зокрема пункту 4.5.3, яким передбачено можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у порядку, передбаченому статтею 37 Законом України «Про іпотеку», ПАТ «Укрсоцбанк» мало право у досудовому порядку задовольнити свої вимоги шляхом реєстрації свого права власності на предмет іпотеки на підставі вказаного застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відтак, помилковими є висновки суду першої інстанції, що між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» не була узгоджена умова про можливість звернення стягнення на спірне іпотечне майно у спосіб реалізації іпотечного застереження, а отже, відсутність у позивачки волевиявлення на його відчуження. Проте помилковість наведених висновків не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки, установивши факт порушення порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності, суд першої інстанції у належний спосіб захистив порушене право позивача щодо переходу права власності на нерухоме майно до відповідача шляхом скасування державної реєстрації права власності та державної реєстрації прав на спірне майно за відповідачем. Тоді як правильне по суті рішення суду не може бути скасовано лише з формальних підстав.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що банком було вжито всіх заходів для повідомлення боржника про заборгованість та не порушено порядок і форму вимоги про усунення порушень, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відтак, умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотекиз дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон - 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону №1952-IV, державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За змістом статті 18 Закону №1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9,15 Закону №1952-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та статті 37 Закону №898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Із матеріалів справи убачається, що повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням №303-805/16/21-1/6-288 датовано 06.09.2018. Проте таке повідомлення не містить жодної інформації про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, в тому числі інформації про вартість майна, за якою мало відбуватися зарахування вимог, з урахуванням того, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна.

Належних та допустимих доказів на підтвердження, що повідомлення надсилалося ОСОБА_1 , його отримання, або ж доказів ухилення останньої від отримання поштової кореспонденції, матеріали справи не містять. Надані банком копії цінних листів та список листів відправлення, сформованих АТ «Укрсоцбанк», правильність таких висновків не спростовують, оскільки жоден із таких документів не містить відмітки поштового відділення про отримання такої кореспонденції та її подальшого спрямування адресату.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши, що іпотекодержатель ухилився від виконання свого обов`язку, передбаченого як Законом №898-IV, так і Порядком №1127 щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, зокрема, вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності із зазначенням інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі й шляхом набуття права власності, зробив правильний висновок, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Укрсоцбанк» проведена всупереч норм чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що 27.12.2017 АТ «Укрсоцбанк» направив позивачці на всі відомі йому адреси цінними листами з повідомленнями та описом вкладення вимогу про погашення боргу за кредитним договором, у цій справі не підтверджені жодними доказами та обмежується повідомленням банку датованим 06.09.2018 та копіями рекомендованих листів з повідомленням, які не містять відміток поштового відділення про їх отримання, відомостей про їх фактичне спрямування адресату та його ухилення від отримання кореспонденції.

Відтак, твердження відповідача, що згідно отриманої банком у відділенні зв`язку квитанції датою отримання повідомлень є 27.12.2017, 30-ти денний строк спливає 26.01.2018, а реєстраційна дія правомірна вчинена у лютому 2018 року, не ґрунтуються на доказах та не знайшли свого підтвердження в судах першої та апеляційної інстанцій.

Наведена відповідачем у доводах апеляційної скарги практика Верховного Суду сформована з відмінних фактичних обставин, а тому до спірних правовідносин застосуванню не підлягає. Доказів на підтвердження доведення до відома боржника змісту вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності із зазначенням інформації про вартість майна через приватного нотаріуса Чуловського В.А. матеріали справи не містять, а правомірність/протиправність дій нотаріуса при вчиненні такої нотаріальної дії, як передача заяви (цінний лист №04060), який у справі відсутній, виходять за межі предмету цього спору.

За встановлених обставин, суд першої інстанції правильно встановив порушення вимог договору та норм чинного законодавства щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованій у справі №306/2053/16-ц від 20.03.2019, за змістом якої обов`язком іпотекодержателя є надсилання іпотекодержателем письмової вимоги іпотекодавцю про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності та інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270.

Велика Палата Верховного Суду у справі №757/13243/17 від 29.09.2020 дійшла висновку, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги, що наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержатаелем, хоча і знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, як такі, що узгоджуються із позицією Верховного Суду у справі №346/1305/19 від 08.06.2021, проте не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо недотримання банком процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, а отже необхідності захисту порушеного права позивача в межах заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що позивачка не довела належними і допустимими доказами той факт, що на спірні правовідносини розповсюджується мораторій, колегія суддів відхиляє. Оскільки постановою Верховного Суду від 10.06.2019 у справі №643/7723/16-ц установлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 48,4 кв.м., є предметом іпотеки і забезпечує виконання зобов`язань громадянина України за споживчим кредитом, наданим кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, використовується ОСОБА_1 , як постійне місце проживання, а наявність у останньої на праві власності іншого нерухомого житлового майна банком не доведено. Відтак, неприпустимим є звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

За правилами частини 4 статті 82 ЦПК України указані обставини не підлягають доказування; тоді як АТ «Сенс Банк», правонаступник АТ «Укрсоцбанк», хоча безпосередньо участі у вказаній справі не приймав, у загальному порядку, як того вимагає частина п`ята наведеної норми, не спростовував обставини, встановлені таким судовим рішенням, а тому несе ризик настання наслідків із цим пов`язаних.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 25 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 .07.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак