Справа №: 398/4023/24
провадження №: 2-о/398/261/24
УХВАЛА

Іменем України

"12" серпня 2024 р.

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Петренко С.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, де заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє, адвокат Ісмайлова А.В. звернулась з заявою до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про встановлення факту батьківства.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до висновку, що вона підлягає залишенню без руху виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, після отримання позовної заяви перевіряє її на дотримання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Зазначене кореспондується з п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де вказано, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.

Згідно ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

Встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

При цьому заявнику слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається в залежності від мети встановлення факту (відділ соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; нотаріальну контору, спадкоємців - близьких родичів покійного (батьків, братів, сестер, дітей тощо), тобто осіб, які є спадкоємцями померлого за заповітом або за законом, оскільки встановлення факту батьківства померлого впливає на права та обов`язки інших спадкоємців.

В разі відсутності у померлого спадкоємців, заінтересованою особою повинен виступати орган місцевого самоврядування, який представляє громаду, на території якої знаходиться спадкове майно, а також орган реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, зазначення у заяві мети встановлення факту, що має юридичне значення має важливе значення для правильного визначення кола заінтересованих осіб, а також для перевірки судом наявності спору про право.

Разом із тим, в порушення вимог ст. 318 ЦПК України заявником не було зазначено мети встановлення факту про батьківство.

Таким чином, заявнику слід вказати мету встановлення факту, що має юридичне значення, а також з урахуванням зазначеної мети визначитися із колом заінтересованих осіб у цій справі, на права та обов`язки яких вплине прийняте судом рішення.

Окрім того, заявниця звертаючись до суду із зазначеною заявою зазначила, що з померлим ОСОБА_3 проживала спільно без реєстрації шлюбу та народила спільну дитину, ОСОБА_4 Померлий за життя не встиг визнати себе батьком дитини, хоча фактично їм був.

Проте, у заяві заявник не зазначає з якого по який період часу вона проживала разом з померлим ОСОБА_3 , де саме вони спільно проживали (за якою адресою), чи проживали разом на момент смерті ОСОБА_3 як родина.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження заяви до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 318 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, де заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, залишити без руху, про що повідомити представника заявника. Надати йому строк п`ять днів з дня отримання ним ухвали для виправлення вказаних недоліків.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: С.Ю. Петренко