15 липня 2024 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Демченко С. В.,
секретар судового засідання - Кошова О. В.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав,
25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. Витребувано у Служби у справах дітей Вінницької міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо його малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2024 року за клопотанням сторони позивача зобов`язано Службу у справах дітей Вінницької міської ради надати належним чином обґрунтований письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо його малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
20 травня 2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1159574 від 15 квітня 2024 року надійшли додаткові пояснення, в яких викладені доводи, аналогічні доводам, що зазначені в позовній заяві.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2024 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради Бондар О. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника Служби. Під час ухвалення рішення по справі просили врахувати висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02 лютого 2024 року.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Відповідно до ухвали суду від 30 жовтня 2023 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: мати - ОСОБА_1 та батько - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 01 серпня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2272.
З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 21 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 1745 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 21 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 ».
На підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 1745, розірваний.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи з 22 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

З довідки про загальний розмір заборгованості боржника № 129869 від 17 жовтня 2023 року, виданої державним виконавцем Київського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, слідує, що станом на 01 жовтня 2023 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментам на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 63967 грн.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Питання щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради 02 січня 2024 року та 23 січня 2024 року, яка дійшла висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав батька, ОСОБА_2 , щодо дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Відповідно до положень статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько/мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення його від виконання обов`язків по вихованню та утримання малолітньої дитини.

На підтвердження викладених у позовній заяві доводів позивачка надала суду розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виданий державним виконавцем Київського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з якого слідує, що станом на 01 жовтня 2023 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментам на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 63967 грн.

У постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження №61-170св17) наголошено, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментах сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

Під час розгляду даної справи суд становив, що у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про злісне ухилення ним від виховання своїх дітей і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав

Так у справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини, шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

Окрім того, суд бере до уваги, наданий Виконавчим комітетом Вінницької міської ради висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав батька, ОСОБА_2 , щодо дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначено, що враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за недоцільне позбавлення батька ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним та передчасним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, однак, враховуючи поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, суд його попереджує, що у разі продовження такої поведінки і у разі надання відповідних доказів, може бути повторно розглянуто питання про позбавлення його батьківських прав.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що ОСОБА_2 слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, у відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265, 280, 280-282 ЦПК України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покладенням на орган опіки й піклування виконавчий комітет Вінницької міської ради контролю за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 50.

Повний текст рішення складений 15 липня 2024 року.

Суддя С.В. Демченко