Справа № 522/9788/23-Е
Провадження № 2/522/1508/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його племінник ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 залишилось майно: квартира АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (26.12.2016, номер в реєстрі 1335). 05.06.2020 позивач склав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка була посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Наступного дня, 06.06.2020, позивач направив цю заяву засобами поштового зв`язку до Першої Одеської державної нотаріальної контори. Позивач був переконаний, що виконав усі юридичні дії, направлені на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , тому до питання про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом він приступив вже у серпні 2022 року, після того, як пішла на спад пандемія COVID-19 та після уповільнення бойових дій на території України, які сталися внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації. У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київської районної державної нотаріальної контори міста Одеса із проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , на що нотаріус повідомила позивача про пропущений строк на прийняття спадщини і що, від нього не надходило заяв про прийняття спадщини у строки, передбачені ст. 1270 ЦК України. Також з`ясувалось, що 07.07.2022 із заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець 4-ї черги до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_2 , внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 573/2022. Крім того, позивачу стало відомо, що у 2021 році за рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.10.2021 (справа № 504/3367/21) вищезазначена квартира вибула з володіння ОСОБА_3 . У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить суд визнати причини пропуску строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини поважними, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та визначити додатковий строк 1 місяць, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою суду від 23.05.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та витребувано докази.

13.09.2023 на виконання ухвали суду від 23.05.2023 від Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі надійшла копія спадкової справи № 573/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на 30 арк.

26.09.2023 на виконання ухвали суду від 23.05.2023 від Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса надійшов лист, у якому зазначено, що Перша Одеська державна нотаріальна контора була ліквідована у зв`язку з Наказом Мінстерства юстиціїї України «Про ліквідацію Першої Одеської державної нотаріальної контори» № 4329/5 від 28.12.2017.

16.01.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача.

16.01.2024 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з неотриманням копії позовної заяви.

26.02.2024 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи та зобов`язання позивача направити їй копію позовної заяви.

27.02.2024 та 03.04.2024 від представника позивача надійшли заяви про закриття підготовчого провадження, призначення розгляду справи по суті та розгляд без участі сторони позивача.

04.04.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

21.05.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.01.2020, актовий запис № 646, складеним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , батьками якого зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 0 від 25.08.2022, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_7

03.09.1966 Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб (актовий запис № 2077) між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 8 від 27.08.2022).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1 від 25.08.2022, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 (актовий запис № 1742), батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Сестра позивача ОСОБА_11 , яка є матір`ю ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (актовий запис № 6171), що підтверджується відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 8 від 08.08.2022.

Батько спадкодавця ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (актовий запис № 6444), що підтверджується відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9 від 08.08.2022.

Предметом позовних вимог є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини щодо майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦПК України.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19.

Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною.

Як на поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач посилається на те, що 05.06.2020 він склав заяву про прийняття спадщини, яка була посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та 06.06.2020 направив її засобами поштового зв`язку до Першої Одеської державної нотаріальної контори. Позивач був переконаний, що виконав усі юридичні дії, тому звернувся за отриманням свідоцтва про право на спадщину лише у серпні 2022 року.

Оцінюючи наведені доводи суд зазначає, що позивачем не долучено до матеріалів справи зазначеної копії його заяви від 05.06.2020, а додана ним копія фіскального чеку «Укрпошта» від 06.06.2020 (а.с. 33), не є належним доказом, оскільки з неї не вбачається що саме направлялось до Одеської державної нотаріальної контори та хто був відправником.

Крім того, суд критично ставиться до зазначених доводів позивача, оскільки, за його твердженням нотаріально посвідчену заяву від 05.06.2020 було складено у м. Харків, а з фіскального чеку «Укрпошта» від 06.06.2020 слідує, що відправлення здійснено з м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області.

Водночас судом встановлено, що Перша Одеська державна нотаріальна контора була ліквідована у зв`язку з Наказом Міністерства юстиції України «Про ліквідацію Першої Одеської державної нотаріальної контори» № 4329/5 від 28.12.2017.

Натомість із наявної в матеріалах справи копії спадкової справи № 573/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 склав нотаріальну заяву про прийняття спадщини після смерті свого племінника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, яку було засвідчено приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області та направлено до Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі.

Листом від 01.09.2022 № 3062/02-14 державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицькою О.Ю. позивачу на його заяву, що надійшла 29.08.2022, надані роз?яснення щодо необхідності подачі певного переліку документів для одержання свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, у даній справі її матеріалами підтверджено, що спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з заявою про прийняття спадщини позивач звернувся лише у серпні 2022 року, тобто більше ніж через 2,5 роки з дня відкриття спадщини. Доказів зворотного суду не надано.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, в зв`язку з чим у даному випадку відсутні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_12 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 03.06.2024.

Суддя І.А. Павлик