Провадження №2-о/523/456/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

присяжних Богаченко Л.Г., Возняковського М.А.,

за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси - Драгоєва М.О.,

представника заявника - лікаря психіатра - Гарковенко Н.А,

законного представника ОСОБА_1 ,

адвоката - Мазуренко Л.І.,

у присутності особи, щодо якої вирішується питання про продовження госпіталізації до психіатричного закладку у примусовому порядку ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 в м. Одесі цивільну справу за заявою Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» про продовження госпіталізації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу у примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

До провадження Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява представника Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» генерального директора Рябухіна К.В. про продовження госпіталізації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 страждає хронічним психічним розладом з 1993 року, є особою з інвалідністю другої групи за психіатричним захворюванням безстроково.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2012 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний недієздатним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2012 року опікуном ОСОБА_2 призначена мати хворого- ОСОБА_1 .

Згідно рішення Суворовського райсуду м. Одеси від 12.01.2024 року хворому ОСОБА_2 надавалася психіатрична допомога у примусовому порядку (примусова госпіталізація) в умовах стаціонару КНП «ООМЦПЗ`ООР».

За характером вказаних психічних захворювань, ОСОБА_2 , потребує стаціонарного лікування, в той же час, в силу неможливості розуміння своїх дій, загострення симптомів психічного розладу, від добровільної госпіталізації до стаціонару відмовляється, що може привести до небезпеки для нього чи оточуючих його осіб. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 04 липня 2024 року відкрито провадження у справі.

Вислухавши представника КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР - лікаря-психіатра, який підтримав подану до суду заяву, прокурора, який вважав, що ОСОБА_2 , 1974 року народження, слід продовжити госпіталізацію в умовах стаціонару, заслухавши законного представника ОСОБА_1 та адвоката, які просили продовжити госпіталізацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вивчивши надані документи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно висновку комісії лікарів психіатрів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР від 04 липня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово лікувався в КНП «ООМЦПЗ» ООР», діагноз : «Шизофренія параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Дефект параноїчного типу», страждає хронічним психічним розладом з 1993 року, є особою з інвалідністю другої групи за психіатричним захворюванням безстроково. У висновку також зазначено, що на момент огляду: Зовні неохайний. Хворий продуктивому мовному контакту доступний формально. Емоційно напружений. Багатомовний, дратливий, розгальмований. Увага нестійка, не в повному обсязі осмислює тему бесіди. Мислення паралогічне, розірване, увага не концентрується. Говорить про себе у третьому лиці. Мова по типу монологу, дизартрична, гучна, під час бесіди молиться, хреститься. Пропонує оточуючим «покаятися», обіцяє «відпустити гріхи», стверджує, що в нього «незабаром весілля». Спостерігаються об`єктивні ознаки вербальних обманів сприйняття (щось шепоче, при цьому вираз обличчя змінюється, посміхається), висловлює маячні ідеї, переважно, величі та релігійного змісту. Критика до захворювання відсутня. За характером вказаного психічного захворювання, громадянин ОСОБА_2 потребує застосування продовження примусової госпіталізації (згідно ст. 17 Закону України «про психіатричну допомогу»), в той же час, в силу неможливості розуміння своїх дій, загострення симптомів психічного розладу, на даний час від добровільного лікування у стаціонарі відмовляється, що може привести до небезпеки для нього чи оточуючих його осіб.

Судом також встановлено, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2012 року ОСОБА_2 , 1974 р. н., визнаний недієздатним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2012 року опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначена мати хворого- ОСОБА_1 .

Згідно рішення Суворовського райсуду м. Одеси від 12.01.2024 року хворому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавалася психіатрична допомога у примусовому порядку (примусова госпіталізація) в умовах стаціонару КНП «ООМЦПЗ`ООР».

Вирішуючи питання про продовження госпіталізації ОСОБА_2 в умовах стаціонару, суд виходить з наступного обґрунтування.

Так, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2. ст. 28 Конституції України визначено, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Як зазначено ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями.

Частиною 2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Статтею 17 вказаного закону, визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лiкарiв-психiатрiв не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації.

У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лiкарiв-психiатрiв, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Європейський Суд з прав людини у справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37 висловив свою позицію, зазначивши, що для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи:

по - перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги;

по - друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації;

по - третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації.

Отже, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, дають підстави стверджувати, що ОСОБА_2 , в силу наявного у нього тяжкого психічного захворювання, на даний час неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. У зв`язку з чим, суд вважає, що йому необхідно продовжити госпіталізацію у примусовому порядку в умовах стаціонару для проходження курсу лікування, який не може перевищувати 6 місяців.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2,14,17 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268,339-342 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» про продовження госпіталізації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу у примусовому порядку- задовольнити.

Продовжити госпіталізацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у примусовому порядку до Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" Одеської обласної ради (адреса: вул. Воробйова, буд. 9, м. Одеса) для проходження курсу лікування, строком не більше 6 місяців.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.07.2024 року.

Суддя: В.Г. Дяченко

Присяжні: Л.Г. Богаченко

М.А. Возняковський