Справа № 211/754/16-ц
Провадження № 2-п/211/37/24
У Х В А Л А

іменем України

12 липня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

розглянувши в м. Кривому Розі заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року у цивільній справі № 211/754/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просив стягнути солідарному порядку суму боргу за кредитом в розмірі 14012,02 дол. США та пеню в розмірі 14538, 50 грн., суму боргу за кредитом в розмірі 14012,02 дол. США та пеню в розмірі 14538, 50 грн.. В обґрунтування позову зазначено про укладення ОСОБА_1 17 серпня 2007 року кредитного договору № 0 та отримання споживчого кредиту у розмірі 19500,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 16 серпня 2027 року, та укладення з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 договорів поруки. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, виникла зазначена заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Заочним рішенням суду від 22 липня 2016 року позов задоволено частково. стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 укладеним 17 серпня 2007 року, станом на 11.02.2016 року в розмірі: 14012 доларів США 02 центів, з яких кредитна заборгованість 12267 доларів США 58 центів, заборгованість за процентами 1744 доларів США 44 центів; заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів станом на 11.02.2016 року у розмірі 14538 грн. 50 коп., з яких: пеня за прострочення сплати по кредиту 5121 грн. 32 коп.; пеня за прострочення сплати процентів 9417 грн. 18 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідач ОСОБА_1 06 червня 2024 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в обґрунтування якої зазначено, що при винесенні рішення має місце неповнота встановлення обставин, що мають значення для справи. Так, судові повістки про виклик до суду він не отримував, тому з`явитися до суду та подати заперечення по суті вимог не міг. Необхідність перегляду заочного рішення обґрунтовує незгодою з розміром заборгованості та розрахунками позивача, оскільки певний час сумлінно сплачував кредит, про що має відповідні квитанції, наміром заявити клопотання про застосування строків позовної давності, тощо, тому просить суд вказане заочне рішення скасувати, справу призначити до розгляду в загальному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини третя, четверта статті 284 ЦПК України).

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

У питаннях оцінки поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження як підстави для його поновлення Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) послідовно враховувала критерії, сформовані у практиці ЄСПЛ, а саме: тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин; при цьому заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», пункт 109 ).

Усталеним у практиці ЄСПЛ є підхід щодо врахування таких обставин при оцінці поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийняті рішень про його поновлення: 1) складність справи, тобто обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі.

З огляду на сформовані критерії Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) зазначила, що за обставинами цієї справи при вирішенні питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення підлягає оцінці, зокрема, процесуальна поведінка відповідача під час розгляду справи в суді, а також його дії після отримання інформації про постановлене рішення.

В обґрунтування клопотання про поновлення процесуальних строків для подання заяви про перегляд заочного рішення, відповідач ОСОБА_1 посилався про необізнаність судового провадження, відсутність отримання ним судових викликів та заочного рішення у справі.

З матеріалів цієї справи дійсно вбачається, що судом неодноразово було направлено судові повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, які повернуті до суду за закінченням строків зберігання (а.с. 64, 74).

Разом з тим, доводи ОСОБА_1 про обізнаність щодо наявності судового рішення лише після винесення 16.04.2024 приватним виконавцем постанови про арешт його рахунків не відповідають дійсності, оскільки відповідач ОСОБА_1 знайомився з матеріалами справи № 211/754/16-ц в приміщенні суду 06 грудня 2023 року (а.с. 135) із застосуванням фотофіксації, що підтверджується письмовими доказами у справі та свідчить про фактичну обізнаність ОСОБА_1 наявності судового провадження та заочного судового рішення щодо стягнення з нього заборгованості найпізніше 06 грудня 2023 року.

Із заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 звернувся 06 червня 2024 року, тобто через півроку після ознайомлення з повним текстом заочного рішення.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про існування судового рішення у справі, суд піддає сумніву об`єктивну неможливість відповідача ОСОБА_1 подати заяву про перегляд заочного рішення раніше 06 червня 2024 року, а звернувся лише коли постановою приватного виконавця від 16.04.2024 було накладено арешт на його рахунки.

Наведене узгоджується з принципом римського права «знання закону презюмується», згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Зворотнім боком презумпції знання закону виступає загальновизнаний принцип права «незнання закону не звільняє від відповідальності», що часто позначається за допомогою латинської формули ignorantia legis non excusat. Ignorantia juris non excusat або ignorantia legis neminem excusat (з латинської - «незнання закону не є виправданням ні для кого») - це правовий принцип, згідно з яким людина, яка не знає певного закону, не може уникнути відповідальності за порушення такого закону лише тому, що вона не знала про нього.

Установивши відсутність у ОСОБА_1 об`єктивних непереборних труднощів для подання заяви про перегляд заочного рішення в строки, визначені частиною другою статті 284 ЦПК України, з дня ознайомлення з повним текстом заочного рішення в приміщенні суду шляхом зняття фотокопій та відсутність безумовних підстав для поновлення строку на звернення до суду з такою заявою, передбачених у частині третій статті 284 цього Кодексу, суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України, що узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24).

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року у цивільній справі № 211/754/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. В. Ткаченко