КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5652/2024
справа №758/254/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Анохіна А.М.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У січні 2020 року AT КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 138 319,84 грн заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовує тим, що 09 червня 2011 року між сторонами виникли кредитні правовідносини шляхом заповнення позичальницею анкети-заяви, відповідно до якої остання приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг у AT КБ "ПРИВАТБАНК" та погодилась, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Згідно із доводами позовної заяви позичальниця отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в подальшому ліміт збільшено до 50000 грн, при цьому кредитний ліміт може змінюватися за ініціативою банку.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальницею своїх зобов`язань станом на 28 листопада 2019 року заборгованість становить 177 289,23 грн, що складається із:

- 102 224,76 грн - заборгованість тілом кредиту, в тому числі 439,19 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту та 101 785,57 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 13 810,25 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України;

- 61 254,22 грн - нарахована пеня.

Вказує, що законодавцем не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Відтак позивач визначив, що заборгованість до стягнення складається з:

439,19 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту;

101 785,57 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

13 810,25 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України;

22 284,83 грн - нарахована пеня.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь AT КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №б/н від 09 червня 2011 року в розмірі 102 224,76 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT КБ "ПРИВАТБАНК" судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Не погодившись із ухваленим заочним рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року скасувати, в частині стягнення 102 224,76 гривень та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що стягнута сума у розмірі 102 224,76 гривень не є фактичною сумою, яку, як установив суд першої інстанції, отримала у борг позичальниця, оскільки суд установив фактичний розмір тіла кредиту у розмірі 50 000,00 гривень.

Уважає, що судом неправильно застосовано статтю 611 ЦК України, не досліджено та не надано належної оцінки розрахунку заборгованості тіла кредиту та доказам. Стверджує, що до цих правовідносин не можуть застосовуватись положення статті 611 ЦК України.

У заяві-анкеті від 09 червня 2011 року тіло кредиту та плата за прострочене тіло кредиту не визначені, окрім цього, позивачем не надано доказів можливості нарахування плати за прострочене тіло кредиту.

Зазначає, що анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09 червня 2011 року не містить жодної інформації щодо складової кредиту та його розміру. Містить лише паспортні дані відповідачки, а всі інші поля для заповнення є порожніми.

Заперечує ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та витягом з тарифів Банку.

Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитного ліміту (картки та персонального ідентифікаційного номеру (коду) для авторизації, анкету-передачі, заяви про відкриття банківського рахунку, договору банківського рахунку) у розмірі, визначеному у позові, що є його процесуальним обов`язком, то відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку сплатити на користь банку заборгованість за тілом кредиту, простроченим тілом кредиту, поточним тілом кредиту у розмірі, зазначеному банком у позові.

19 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив АТ КБ "ПриватБанк" на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує, що підписавши заяву від 09 червня 2011 року, відповідачка підтвердила укладення між сторонами договору про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним. Після укладення договору при отриманні кредитної картки 29 червня 2011 року ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка "Універсальна" 30 днів пільгового періоду".

Вказує, що факт підписання заяви, укладення договору, а також отримання кредитних карток та користування ними, відповідачкою не оспорюється.

Зазначає, що фактичне користування відповідачкою кредитними коштами з використанням отриманих карток почався з 30 жовтня 2016 року, що підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , що міститься у матеріалах справи. Звертає увагу, що всі операції, як зняття коштів, так і погашення заборгованості за договором, проводилися відповідачкою саме з використанням отриманих кредитних карток.

Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Також просить долучити до матеріалів справи копію довідки від 29 червня 2011 року про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка "Універсальна", 30 днів пільгового періоду".

08 листопада 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 .

Зазначає, що позивачем не спростовано доводів апеляційної скарги в частині того, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг не містить жодної інформації щодо складової кредиту та його розміру. Також не спростовано твердження відповідачки про те, що відповідачка не отримувала зазначені у позовній заяві кошти.

Вказує, що позивачем не наведено об`єктивних причин, які перешкоджали йому надати долучені до апеляційної скарги докази, до суду першої інстанції. Просить не приймати до розгляду нові докази від АТ КБ "ПриватБанк".

15 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив AT КБ "ПРИВАТБАНК".

Уважає, що доводи відзиву не спростовують доводи апеляційної скарги. Зазначає, що не оспорює підписання анкети-заяви від 09 червня 2011 року.

Матеріали справи не містять доказів, що скаржниці передано кредитну картку із зазначенням її номеру.

Стверджує, що банк не надсилав відповідачці виписки по рахунку, а суд першої інстанції не надав оцінку та не досліджував такий доказ.

Просить не приймати до розгляду нові докази, подані AT КБ "ПРИВАТБАНК".

18 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив AT КБ "ПРИВАТБАНК", ідентична відповіді від 15 грудня 2023 року.

19 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив AT КБ "ПРИВАТБАНК" (у новій редакції), яка дублює доводи, викладені у відзивах, що надійшли на адресу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року та 15 грудня 2023 року.

20 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив AT КБ "ПРИВАТБАНК".

Вказує, що відзив не містить жодного спростування доводів апеляційної скарги. Банк у відзиві фактично визнає той факт, що між сторонами не було укладено кредитного договору, у якому відбулася фіксація волі сторін та його змісту, натомість, як зазначає банк, це відбулось 29 червня 2011 року під час підписання скаржницею Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка "Універсальна", 30 днів пільгового періоду".

У відзиві не спростовано твердження апеляційної скарги, що відповідачка не отримувала вказані кошти.

Вказує, що не оспорює факту підписання анкети-заяви від 09 червня 2011 року. Скаржницею підписано заяву-анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09 червня 2011 року, проте така не містить будь-яких відомостей про те, що клієнт просить, а банк зобов`язується надати саме кредитні послуги.

Вказує, що дійсно 27 жовтня 2016 року скаржницею було подано до банку заяву з проханням надати кредит, картку із встановленим кредитним лімітом. Банком цю заяву задоволено, але цей кредит не є предметом цього судового розгляду. Банк не заявляв вимоги про стягнення коштів на підставі заяви про надання кредиту від 27 жовтня 2016 року.

Звертає увагу, що при зверненні до суду з позовом позивачем не додано виписки по рахунку, а суд першої інстанції не досліджував та не надав оцінку такому доказу, як виписка по рахунку.

Щодо доводів АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про приєднання нових доказів на стадії апеляційного перегляду вказує, що банк не обґрунтовує клопотання про приєднання до матеріалів справи нових доказів.

Позивачем не наведено об`єктивних причин, які перешкоджали йому надати докази до суду першої інстанції. Не існувало жодних перешкод у їх поданні, оскільки це у виключній волі позивача.

Звертає увагу, що не підписувала копію довідки від 29 червня 2011 року про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка "Універсальна", 30 днів пільгового періоду". Окрім цього, довідка не має відношення до справи, оскільки у позовній заяві вказано, що кредит у розмірі 50 000,00 гривень видано на підставі анкети-заяви від 09 червня 2011 року, а не 29 червня 2011 року.

29 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив АТ КБ "ПРИВАТБАНК" що за своїм змістом є ідентичною відповіді, що надійшла на адресу суду 20 грудня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм, матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року оскаржується лише в частині стягнення 102 224,76 гривень, відтак в іншій частині заочне рішення суду не переглядається.

Задовольнивши позовні вимоги у розмірі 102 224,76 гривень, суд першої інстанції вказав, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернуті не в повному обсязі, а також врахував вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Відтак суд уважав, що позивач вправі вимагати повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а саме 102 224,76 грн заборгованості за тілом кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Вирішуючи питання за клопотанням позивача про приєднання до матеріалів справи доказів, поданих на стадії апеляційного перегляду, колегія суддів вказує про таке.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 367 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 686/9366/20 зазначено, що «тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні».

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі № 499/895/19 зазначено, що «сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду».

Відтак апеляційний суд констатує, що позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, надав суду першої інстанції докази, які уважав за доцільне, причин неможливості подання інших доказів не обґрунтував.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не наведено виняткових обставин, які свідчили б про неможливість подання доказу до суду першої інстанції та не наведено причин, які об`єктивно не залежали від нього, що перешкоджали поданню копії довідки від 29 червня 2011 року про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка "Універсальна", 30 днів пільгового періоду". З урахуванням наведеного, згідно статті 367 ЦПК України вказана довідка, додана до відзиву на апеляційну скаргу, колегією суддів не приймається та не досліджується.

Вирішуючи питання за апеляційною скаргою, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту частини 1 статті 638 та статті 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (стаття 634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (стаття 207 ЦК України).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором

Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).

Підставою позову є невиконання кредитних зобов`язань, що пов`язані із видачею кредитних коштів.

Статтею 1054 ЦК України установлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цій справі це АТ КБ "ПРИВАТБАНК").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, такі повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Саме банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна уважати, що в такому випадку споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Оформлення договірних відносин, у разі виникнення спору, повинно забезпечувати рівні можливості для сторін доводити факт укладення договору на тих чи інших умовах, а суд дослідити та оцінити такі умови. Обравши спосіб, відповідно до якого клієнт AT "ПРИВАТБАНК" лише вказує, що він ознайомився з умовами, які викладені окремо на веб-сайті банку в мережі Інтернет та вони можуть змінюватися, проте клієнт зобов`язаний стежити за такими змінами, банк, тим самим, добровільно допускає настання ризику доведення своїх вимог та факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи убачається, що на підтвердження виникнення між сторонами кредитних правовідносин банком надана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09 червня 2011 року. Анкета-заява містить інформацію про персональні та контактні дані відповідачки, у відповідності із змістом якої вона погодилася на те, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами складають договір про надання банківських послуг, із якими клієнт банку ознайомилася та згодна з ними, зобов`язується їх виконувати, самостійно стежити за змінами на сайті банку.

Окрім цього, на підтвердження розміру позовних вимог надано розрахунок заборгованості, виписку з рахунку, відкритого на ім`я відповідачки.

З матеріалів справи установлено, що 09 червня 2011 року ОСОБА_1 у формулярі Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг, заповнила інформацію про персональні та контактні дані, а також поставила свій підпис у розділі "виявляю бажання оформити на своє ім`я".

Зазначений розділ передбачає проставляння відміток навпроти запропонованого виду карток (платіжна картка кредитка "Універсальна", пенсійна картка, дебетова особиста картка, зарплатний пакет, картка GOLD, "Ощадкнижка" (депозит), ідентифікація з паспортом), а також суму бажаного кредитного ліміту на карту "Універсальна"/GOLD.

Проте жодних відміток зазначений розділ не містить. Не міститься і відмітки навпроти поля "Пам`ятку клієнта, що містить, в тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування отримав та ознайомився з її змістом під підпис" (а.с.13).

Разом з тим, відповідно до даних виписки по рахунку, що міститься в матеріалах справи, убачається, що ОСОБА_1 має рахунок у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та згідно із змістом виписки стан рахунку має від`ємне значення у сумі 199 644,69 грн (том 1 а.с. 53-57).

Згідно з положеннями статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відтак виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц.

Отже відповідно до зібраних у справі доказів убачається, що при зверненні до суду банк довів наявність між сторонами грошових зобов`язань, які є невиконаними.

З даних виписки по рахунку убачається, що відповідачка активно користувалась кредитним рахунком, зокрема здійснювала покупки, знімала готівку та періодично поповнювала кредитний рахунок, що спростовує аргументи відповідачки в частині неотримання кредитних коштів. Доказів на підтвердження зворотного відповідачкою не надано.

Відповідно до даних розрахунку, наданого позивачем та не спростованого відповідачкою, заборгованість за тілом кредиту становить 102 224,76 гривень.

Окрім того, матеріали справи містять інформацію про отримані відповідачкою кредитні картки, що скаржницею не спростовано ( том 1 а.с. 59).

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачкою всупереч вищевказаній нормі не надано доказів на спростування наданого розрахунку заборгованості, зокрема не надано відповідного контррозрахунку на спростування заявлених позивачем сум.

Посилання відповідачки у відповіді на відзив АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на обставину подання банк заяви про отримання кредиту 26 жовтня 2016 року, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки доказів на підтвердження вказаного матеріали справи не містять, окрім того, апеляційна скарга відповідачки таких доводів не містить.

Щодо доводів скаржниці в тій частині, що позивачем до суду першої інстанції не надано виписку із рахунку відповідачки колегія суддів вказує про таке.

Установлено, що 14 січня 2020 року Подільським районним судом міста Києва зареєстрована позовна заява.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (том 1 а.с. 47).

30 липня 2020 року на адресу Подільського районного суду міста Києва надійшло клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи. До клопотання додано, зокрема, виписку по картковому рахунку відповідачки (том 1 а.с. 52).

Згідно даних опису поштового відправлення копія клопотання надіслана ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 60).

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи скаржниці в цій частині, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що розрахунок заборгованості не може бути доказом отримання коштів у кредит, колегія суддів відхиляє, оскільки розрахунок заборгованості оцінюється судом у сукупності із іншими доказами, зокрема із даними виписки по рахунку, відповідно до якої відповідачкою використовувались кредитні кошти.

При цьому, розрахунок заборгованості, доданий до позову, відповідає даним виписки по рахунку, що у сукупності не викликає сумніву у його достовірності.

Доводи апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом першої інстанції статті 611 ЦК України колегією відхиляються, з огляду на таке.

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання.

У цій справі судом установлено факт порушення відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, та ухвалено про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, таких наслідків як стягнення неустойки, збитків тощо до відповідачки не застосовано.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року в оскарженій частині - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова