Справа № 132/3433/23
Провадження № 22-ц/801/1560/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 рокуСправа № 132/3433/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Рибчинського В. П., Копаничук С. Г.,

розглянув у порядку письмового провадження справу№ 132/3433/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 6.05.2024, ухвалене у складі судді Сєліна Є.В. в приміщенні суду в м. Калинівка, -

в с т а н о в и в :

8.11.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом (вх № 9610) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту, в якому просило стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 14709-11/2021 від 18.11.2021 в розмірі 19455 грн, з них : сума заборгованості за основною сумою боргу 9000 грн; сума заборгованості за відсотками 10455 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.11.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 14709-11/2021, за яким ОСОБА_1 отримала фінансовий кредит в розмірі 9000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, строк на 30 днів, тобто до 17.12.2021 та зобов`язалася його повернути, сплативши за нього проценти, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 14709-11/2021 від 18.11.2021 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023, сума заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 14709-11/2021 від 18.11.2021, становить 19455 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 9000 грн; сума заборгованості за відсотками 10455 грн.

Відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 6.05.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» кредит (основний борг) за договором про надання фінансового кредиту № 14709-11/2021 від 18.11.2021 у розмірі 9000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» проценти (штрафні санкції) за договором про надання фінансового кредиту № 14709-11/2021 від 18.11.2021 в розмірі 10455 грн., яка складається із заборгованості за відсотками в розмірі 10455 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір у розмірі 2684 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,подано апеляційну скаргу (вх. № 6109 від 17.06.2024), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та направити справу для розгляду до Господарського суду Вінницької області (справа № 902/1253/23) за встановленою підсудністю.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідач з 17.12.2021 не надавала згоду на пролонгацію кредитного договору, а тому позивач не мав права застосовувати автоматичну пролонгацію в односторонньому порядку. Кредитним договором не передбачено автоматична пролонгація договору або в односторонньому порядку позикодавцем. Позовні вимоги про стягнення відсотків є необґрунтованими, позивачем не надано доказів щодо укладення та дозволу пролонгації договору. 25.10.2023 ухвалою Господарського суду Вінницької області відкрито провадження у справі № 902/1253/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Таким чином, спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції, тому справа підлягає направленню до господарського суду в провадженні якого перебуває справ про неплатоспроможність ОСОБА_1

27.06.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 6510) ТОВ «ФК «ЄАПБ», в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» ніякої інформації відносно відкриття провадження господарським судом про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 немає і ТОВ «ФК «ЄАПБ» не залучено до участі у справі в господарському суді.

До відзиву ТОВ «ФК «ЄАПБ» додано наступні документи : лист від 27.02.2024 вих № 320-2702 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» /а. с. 95/; розрахунок заборгованості за договором № 2575237 від 13.11.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 19.10.2203 /а. с. 96-98/;

27.06.2024 до апеляційного суду надійшла заява (вх № 6511) ТОВ «ФК «ЄАПБ», в якій товариство зазначає, що до відзиву помилково було додано документи, які не мають відношення до даної справи, тому просить їх не приймати до уваги. До заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» додано наступні документи : розрахунок заборгованості /а. с. 103-107/; лист від 11.12.2023 вих № 2919_05 ТОВ «ФК ІНСЕСТРУМ» /а. с. 108/;

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 6.05.2024 у справі з ціною позову 19455 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (302800 грн).

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав.

У справі встановлено наступні обставини.

Щодо укладення договору та додаткових угод.

18.11.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 14709-11/2021, за яким ОСОБА_1 отримала фінансовий кредит в розмірі 9000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, строк на 30 днів, тобто до 17.12.2021, та зобов`язався його повернути, сплативши за нього проценти, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відстороненим шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

/а. с. 8-10/.

На аркуші справи 7, 30, 31, 32, 33, 34 знаходяться заявки відповідача від 14.12.2021, від 23.12.2021, від 29.12.2021, від 29.12.2021, від 5.01.2022, від 5.01.2022, на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, та додаткові угоди № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 14709-11/2021 від 18.11.2021, згідно яких сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором.

Щодо відступлення права вимоги.

13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 14709-11/2021 від 18.11.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» /а. с. 11-14/.

Щодо розміру заборгованості.

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023, сума заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 14709-11/2021 від 18.11.2021, становить 19455 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 9000 грн; сума заборгованості за відсотками 10455 грн. за період з 13.01.2023 по 30.09.2023.

/а. с. 15, 16/.

Щодо розгляду господарським судом справи про неплатоспроможність боржника.

У відзив на позов відповідач зазначала, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 25.10.2023 відкрито провадження у справі № 902/1253/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 25.10.2023 відкрито провадження у справі № 902/1253/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів /а. с. 56/.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Положеннями статті 1 Кодексу України з питань банкрутства надано визначення поняття боржника - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; та поняття грошового зобов`язання (борг) як зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Частиною 2 статті 6 КУзПБ визначено, що відповідно цього Кодексу щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Відповідно до частин першої та другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 7 КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанова ВП ВС від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, постанова ВС від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 6.02.2020 у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021 у справі № 334/5073/19).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не надав оцінки в рішенні суду аргументам відповідача про підсудність справи Господарському суду Вінницької області, в провадженні якого знаходиться справа № 902/1253/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ..

Законодавець визначає, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, провадження № 14-404цс19, постанови ВС від 8.06.2022 у справі № 711/8269/17, провадження № 61-18187св20, від 22.06.2022 у справі № 523/12426/16, провадження № 61-10737св21, постанова від 7.09.2022 у справі № 727/3568/20, провадження № 61-5156св20, постанова ВС від 26.04.2023 у справі № 914/2441/15 (914/841/22)).

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог та дотримання прав боржника щодо визначення обсягу кредиторської заборгованості та черговості її погашення.

ЦПК України передбачає ситуації, коли таке провадження не могло бути закінчене у цивільному порядку.

У постановах від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17, від 12.06.2019 у справі № 289/233/18, від 19.06.2019 у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог. Таким чином, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію КУзПБ має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає. До того ж, вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20) (провадження № 12-14гс21) вказано, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20) (провадження № 12-92гс20) зазначено, що, визначаючи юрисдикційність спорів з майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства, Велика Палата Верховного Суду уже неодноразово зазначала про необхідність розгляду спорів між боржником та іншими суб`єктами (як органами, наділеними владними повноваженнями, так і суб`єктами приватно-правових відносин) щодо майна боржника в межах процедури банкрутства.

Оскільки суд має застосовувати відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України та частини третьої статті 3 ЦПК України норму, чинну на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду (перегляду) справи у тому числі й у суді апеляційної інстанції, Вінницький апеляційний суд застосовує норми КУзПБ, які є чинними на час такого перегляду.

Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Норми КУзПБ передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Урегулювання процедури розгляду спорів до позивача або відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції та підсудності справ одному господарському суду, який акумулює усі майнові спори, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (частина перша статті 377 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України редакції, чинній на час подання касаційної скарги).

Отже, спір, який виник між сторонами у цій справі, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. При цьому необхідності закриття провадження у справі немає, оскільки зазначені дії можуть призвести до створення перешкод позивачу у доступі до правосуддя та унеможливить захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 КУзПБ (постанова ВС від 19.02.2020 по справі №334/1939/16-ц, постанова ВС від 10.01.2024 по справі № 201/15806/15-ц).

З урахуванням зазначених вимог цивільного процесуального законодавства ухвалене у справі рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали справи слід передати до Господарського суду Вінницької області у провадженні якого перебуває справа № 902/1253/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ..

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду підлягає скасуванню, а матеріали справи передачі до Господарського суду Вінницької області, відтак апеляційний суд не дає оцінки іншим доводам апеляційної скарги, які стосуються вирішення спору по суті.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 377, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 6.05.2024 у даній справі скасувати.

Матеріали справи № 132/3433/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту передати на розгляд Господарського суду Вінницької області у провадженні якого перебуває справа № 902/1253/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський