Справа №2004/2-18/11 Провадження № 4-с/613/2/24
10 липня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Шалімова Д.В., при секретарі судового засідання Герасимюк Л.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові справу №2004/2-18/11 пров. 4-с/613/2/24 за скаргою ОСОБА_1 , представник скаржника - адвокат Пономаренко П.О., на бездіяльність державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
Представник скаржника звернувся до суду зі скаргою в якій просить: визнати бездіяльність Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з належного ОСОБА_1 майна неправомірною , зобов`язати посадових осіб Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції вжити заходів щодо поновлення порушених прав шляхом скасування арешту всього майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 11068214 зареєстрованого 13.04.2011 реєстратором: Харківської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області серії АА №921168 від 03 вересня 2009 року.
Свою скаргу мотивує тим, що житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,8996 га по АДРЕСА_1 належить скаржнику на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 23 квітня 2003 року. Скаржник звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення договору дарування частки будинку, з`ясувалося, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис, зареєстрований 13 квітня 2011 року № 11068214 про накладення арешту на належне йому нерухоме майно в межах наявного боргу. Арешт накладено на підставі постанови ВДВС Богодухівського РУЮ Харківської області серії АА №921168 від 03.09.2009 року. 11 листопада 2013 року в рахунок погашення боргу перед стягувачем ОСОБА_2 , йому було передано належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_1 . Виконавче провадження 26.06.15 року було закрито і виконавчі дії скасовано у зв`язку із сплатою ним боргу, про що свідчить витяг з ВП -спецрозділ. На звернення до Богодухівського відділу ДВС була отримав відповідь про те що за ОСОБА_1 виконавчі провадження на даний час не значаться, а матеріали виконавчого провадження знищено за строком зберігання. Вважає, що Богодухівським ВДВС порушені вимоги Закону України "Про виконавче провадження" , які полягають у обов`язку державного виконавця зняти арешт із майна боржника при закінченні виконавчого провадження, а також вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень, якими врегульовано зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадження після його завершення та знищення, що змушує його звернутись до суду з даною скаргою.
Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, просили розгляд справи проводити у їх відсутність та скаргу задовольнити.
Представник Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином..
За нормами ч. 2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
В силу ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, у тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.
Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виходячи зі змісту ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
За змістом ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на підстав договору купівлі продажу від 23 квітня 2003 року, накладено арешт , реєстраційний номер обтяження 11068214 , підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №921168 від 03 вересня 2009 року, обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Богодухівського РУЮ. Тобто, арешт накладений на підставі Постанови про арешт майна на все майно ОСОБА_1 - не знятий і залишається активним по сьогоднішній день.
Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ( реєстрація змін) від 14 листопада 2013 року, до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 11068234 внесено зміни: додано майно, на суму боргу в розмірі 3 334 грн. 50 коп. не враховуючи легковий автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з НОМЕР_1 , який 11 листопада 2013 року був переданий стягувачу в рахунок погашення боргу. Вилучено рухоме майно в межах наявного боргу, підстава: про звільнення майна боржника з-під арешту ВП №13474179 від 11 листопада 2013 року.
Відповідно Інформації з Єдиного реєстру боржників від 26 червня 2024 року, в Єдиному реєстрі боржників відсутня інформація щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2
Накладений арешт на належне ОСОБА_1 майно за відсутності інформації щодо нього в реєстрі боржників, є порушенням прав останнього, як власника майна, вільно розпоряджатися належним йому майном.
ОСОБА_1 звернувся до Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про скасування арешту майна.
Згідно ч.ч. 2,3,4,5 ст. 60 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.
З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Аналогічні за змістом норми щодо порядку зняття арешту з майна містяться і в чинному наразі Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.
Зокрема згідно ст. 59 ЗУ №1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.
За приписами ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим законом.
02 червня 2016 року було прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції № 1404-VIII.
Згідно з п.7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404) що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Отже, на сьогодні все майно ОСОБА_1 перебуває під забороною відчуження (арештом) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 вересня 2009 року, виданої державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, що порушує право особи на розпорядження своїм власним майно у визначений законом спосіб.
Крім того, суд звертає увагу, що наявність протягом тривалого часу ( майже 15 років) не скасованого арешту на майно боржника, відсутність претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Стаття 41 Конституції України, регламентує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 Верховний Суд виснував, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього кодексу.
Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.
Враховуючи вище викладене, з урахування того, що у Єдиному реєстрі боржників відсутня інформація щодо ОСОБА_1 , суд приходиться до висновку, що скарга підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 6, 11, 18, 25, 56, 60, 74 Закону України « Про виконавче провадження», ст.ст.10,258-261,268,354,447,448,450,451 ЦПК України, суд
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.
Визнати неправомірною бездіяльність Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з належного ОСОБА_1 майна.
Зобов`язати посадових осіб Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, що був накладений на майно, що належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 11068214 зареєстрованого 13.04.2011 реєстратором: Харківської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області серії АА №921168 від 03 вересня 2009 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

СУДДЯ