Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2024 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що судовим наказом Черкаського районного суду Черкаської області у справі №707/273/24 від 06.02.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зауважує, що в період цивільного шлюбу він, ОСОБА_2 та їхній син проживали в будинку батьків позивача за адресою АДРЕСА_1 . Після фактичного припинення сімейних відносин позивач переїхав на орендовану квартиру, а ОСОБА_2 разом з їхнім сином залишилася в будинку батьків позивача та до цього часу там проживає безоплатно та сплачує лише комунальні послуги за користування електроенергією. Крім того, позивач вказує, що 27.01.2024 року він перерахував на банківський рахунок ОСОБА_2 аліменти в розмірі 6500 грн, 27.02.2024 року повторно здійснив перерахування на банківський рахунок ОСОБА_2 аліментів в розмірі 6500 грн. Позивач звертає увагу, що ОСОБА_2 не працює та не виконує свій обов`язок щодо забезпечення сина. Також, позивач зазначає, що він має ще одного неповнолітнього сина від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 вони дійшли згоди щодо суми аліментів, а саме у 2024 році визначили фіксовану суму розміру аліментів 6500 грн. Позивачем вказано, що його син ОСОБА_4 являється дитиною-інвалідом, а тому потребує регулярного вартісного лікування.

Відповідач зазначає, що на підставі вищевказаних обставин позбавлений можливості сплачувати аліменти встановлені рішенням суду та просить суд змінити розмір аліментів згідно судового наказу Черкаського районного суду Черкаської області №707/273/24 від 06.02.2024 року та стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 6500 грн щомісячно.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 30.04.2024 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

27.05.2024 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Руденко Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач позовні вимоги не визнала у повному обсязі, у задоволенні позову просила відмовити з наступних підстав. Відповідач вказує, що позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, однак в прохальній частині позивач формулює позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зазначена норма вказує на той факт, що позов про зміну способу стягнення аліментів може бути поданий лише одержувачем аліментів. Тому позивач, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не надано жодних доказів того, що на даний час виникли обставини, які є підставою для перегляду розміру стягнутих з нього аліментів в сторону їх зменшення. Згідно наданої позивачем довідки про доходи від 28.03.2024 року можна встановити, що він має можливість сплачувати аліменти на сина у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця. Також, відповідач вказала, що син ОСОБА_6 має серцеві захворювання, у зв`язку з чим йому було проведено оперативне лікування, та тепер кожні півроку ОСОБА_7 проходить обстеження та лікування у лікаря кардіолога. Таким чином, відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Дослідивши надані позивачем письмові докази, наданий відзив, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Згідно судового наказу Черкаського районного суду Черкаської області від 06.02.2024 року по справі №707/273/24, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки про доходи №77 від 29.02.2024 року, виданої ГУНП в Черкаській області, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 7/2023 по 1/2024 становить 301550,71 грн.

Згідно договору оренди кімнати (житлового приміщення) від 16.01.2024 року, ОСОБА_1 винаймає в оренду кімнату, розмір місячної орендної плати складає 4000 грн.

27.01.2024 року ОСОБА_1 перерахував на банківський рахунок ОСОБА_2 аліменти в розмірі 6500 грн, 27.02.2024 року повторно здійснив перерахування на банківський рахунок ОСОБА_2 аліментів в розмірі 6500 грн, що підтверджується копіями квитанцій.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.03.2024 року, в будинку за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають мати ОСОБА_2 , син ОСОБА_8 , син ОСОБА_3 , а також зареєстрований ОСОБА_1 , який фактично за вказаною адресою не проживає.

ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Син ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 та медичним висновком №29 від 13.06.2017 року.

Позивачем надано розписки про отримання грошових коштів (аліментів), згідно яких встановлено, що ОСОБА_1 сплачує аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 .

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України установлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Судом встановлено, що судовим наказом Черкаського районного суду Черкаської області від 06.02.2024 року по справі №707/273/24, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Суд звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на тверду грошову суму, фактично просить змінити спосіб і розмір аліментів визначених рішенням суду. Вирішуючи питання про зміну способу стягнення аліментів суд враховує те, що визначення способу стягнення аліментів є виключним правом стягувача. У разі наявності встановлених законом обставин для зміни розміру аліментів встановлених рішенням суду, боржник має право звернутися до суду із вказаною заявою для зменшення розміру стягуваних аліментів, однак без зміни способу їх виконання.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

На підставі вищевказаних обставин, враховуючи, що стягувач ОСОБА_2 заперечила щодо зміни способу стягнення та розміру аліментів, суд прийшов до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Керуючись 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Суходольський