КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року

справа №752/18955/21

провадження № 22-ц/824/3277/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

В липні 2021 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті до 01.05.2018р. послуги з централізованого опалення в розмірі 12 764,36 грн., за спожиті до 01.05.2018р. послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 6 472,75 грн., за спожиті з 01.05.2018р. послуги централізованого опалення в розмірі 9 672,33 грн., за спожиті з 01.05.2018р. послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 7 634,36 грн., а також судовий збір у сумі 2 270,00 грн. та витрати, повязані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до 01.05.2018 року послуги з надання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснювало ПАТ «Київенерго», яке на підставі договору №602-18 від 11.10.2018 року про відступлення права вимоги (цесії) передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача по заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 року в розмірі 19 237,11грн та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює позивач , яким було підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про виконання послуг позивачем. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому законом порядку не відмовлявся. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Він своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою суду від 19.08.2022р. задоволено заяву позивача про залучення до справи співвідповідачів та залучено до участі у справі співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 21.09.2022р. прийнято уточнену позовну заяву позивача до розгляду та ухвалено розглядати справу з урахуванням вимог у рамках цієї заяви.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 рокупозовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018р. послуги з централізованого опалення в розмірі 12 764,36 грн, за спожиті до 01.05.2018р. послуги з гарячого водопостачання в розмірі 6 472,74 грн, за спожиті з 01.05.2018р. послуги централізованого опалення в розмірі 9 672,33 грн, за спожиті з 01.05.2018р. послуги централізованого гарячого водопостачання в розмірі 7 634,36 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 2 270,00 грн судового збору.

Вподаній апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, позов залишити без розгляду.

Вимоги обґрунтовані тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що копія уточненої позовної заяви надійшла відповідачу вже разом із рішенням суду, що унеможливило направлення відповідачем відзиву. Вказує, що суд вийшов за межі уточнених позовних вимог та самовільно стягнув із скаржника більшу суму, ніж заявлено позивачем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із невиконання відповідачами своїх зобов`язань щодо оплати комунальних послуг.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі договору №602-18 від 11.10.2018 року про відступлення права вимоги (цесії) ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01.08.2018 року до дати укладання цього договору - Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

За вказаним договором позивач прийняв право вимоги до ОСОБА_1 по заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 19 237,11 грн та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.

Надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року (4511).

Встановлено, що з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Позивачем підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085).

Квартира за адресою АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання.

Згідно листа Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.12.2021р. №062/14-16538 (И-2021) за даними реєстрових книг квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.03.2012р.

Також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 (1/4), ОСОБА_2 (1/4), ОСОБА_3 (1/4), ОСОБА_4 (1/4).

Власники квартири не сплачують у повному обсязі за фактичне щомісячне споживання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути із відповідачів заборгованість за спожиті послуги за період до 01.05.2018 року та за період після 01.05.2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у відзиві на позовну заяву ним було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутній відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, однак, в матеріалах справи наявна відповідь на відзив, направлена позивачем. У відповіді на відзив позивач заперечує щодо задоволення клопотання про застосування строків позовної давності та зазначає, що строк позовної давності починається від дня, коли особо довідалась або могла довідатись про порушення свого права.

Відтак, колегія суддів вважає за можливе розглянути клопотання про застосування строків позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Заперечення позивача про те, що обчислення строків позовної давності повинно розпочинатися з моменту укладення між позивачем та ПАТ «Київенерго» договору про відступлення права вимоги №602-18 від 11.10.2018 року суперечать положенням ч. 1 ст. 262 ЦПК України, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS - CоV - 2» на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020, дія якого постановами Кабінету Міністрів України була неодноразово продовжена.

З урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

Разом з тим, позивачем не надано розрахунку заборгованості по щомісячним платежам до 01.05.2018 року, та не зазначено період, за який виникла така заборгованість

відтак, вважати, що позивач довів розмір заборгованості, яка дійсно виникла перед попереднім надавачем послуг, та яка знаходиться у межах позовної давності, не можна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить до висновку про відмову у задоволенні позову щодо стягнення боргу за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період до 01.05.2018 року.

Доказів оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.05.2018 року відповідачами не надано та матеріали справи не містять , а тому колегія суддів погоджується із рішенням суду в частині солідарного стягнення із відповідачів заборгованості за спожиті з 01.05.2018р. послуги централізованого опалення в розмірі 9 672,33 грн, за спожиті з 01.05.2018р. послуги централізованого гарячого водопостачання в розмірі 7 634,36 грн.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Встановлено, що апелянт є співвласником квартири АДРЕСА_2 , а тому у разі виконання ним солідарного обов`язку щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від інших співвласників їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Враховуючи, що між відповідачем не було укладено договору щодо розподілу рахунків, судом правомірно стягнуто заборгованість із відповідачів солідарно.

Апелянт посилається на те, що ухвалою суду залучено до участі у справі співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак заборгованість стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Водночас судом вирішено спір відповідно до заявлених уточнених позовних вимог.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Судом першої інстанції не в повній мірі досліджено усі обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про задоволення позову.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року скасувати в частині стягення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення в розмірі 12 764,36 грн, за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з гарячого водопостачання в розмірі 6 472,74 грн, в цій частині постанови нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 05 червня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді