КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/10108/23

22 липня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кафідової О.В.

суддів: Оніщука М.І.

Шебуєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Якобчука Олега Миколайовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Слободянюком А.С. у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, централізованого опалення та гарячої води,-

в с т а н о в и в:

12 липня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання опалення та гарячого водопостачання.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , у тому числі й у квартирі 62 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція».

05 грудня 2018 року між ТОВ «Євро-Реконструкція» та ОСОБА_2 укладено договір №460030/62 про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначало, що відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У свою чергу, відповідач своєчасно не оплачувала вартість наданих ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг, починаючи з жовтня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з липня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, унаслідок чого станом на 01 травня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 77 877 грн. 62 коп., з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 43 173 грн. 27 коп.; заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання - 34 704 грн. 35 коп.

Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних.

Посилаючись на те, що відповідачі в порушення норм діючого законодавства не виконують своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за надані послуги, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість з оплати послуг з центрального опалення та постачання гарячої води у розмірі 77 877 грн. 62 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 15 831 грн. 44 коп. та 3 % річних у розмірі 4 624 грн. 26 коп., а також судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 684 грн. та 35 грн. за отриману інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 03 серпня 2023 року провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в частині вимог до ОСОБА_2 - закрито у зв`язку з її смертю.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» заборгованість зі сплати послуг з централізованого опалення та гарячої води у розмірі 77 877 (сімдесят сім тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 62 коп., інфляційну складову боргу - 15 831 (п`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять одна) гривня 44 коп., 3% річних від суми боргу - 4 624 (чотири тисячі шістсот двадцять чотири) гривні 26 коп., а всього стягнуто 98 333 (дев`яносто вісім тисяч триста тридцять три) гривні 32 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» судовий збір в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2023 року, 25 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Якобчук Олег Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення першої інстанції та постановити нове рішення, яким скасувати рішення першої інстанції. Постановити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» задовольнити в період трьох років з дня подання позовної заяви за основною заборгованістю зі сплати послуг з централізованого опалення та гарячої води. В частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних відмовити.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції під час постановлення рішення було допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Якобчук Олег Миколайович вважає, що необхідно застосувати позовну давність до частини пред`явлених вимог, оскільки останнім днем для звернення до суду з позовом в межах строку позовної давності був лютий 2020 року, а позов був поданий 30 червня 2023 року, відповідно трьохрічний період заборгованості є 30 червня 2020 рік.

Вважає, що до розміру заборгованості який був нарахований з жовтня 2016 року по 1 квітня 2020 року слід застосувати строк позовної давності, що складає з заборгованості за постачання теплової енергії в розмірі 22 515, 45 грн. (станом на березень 2020 рік), заборгованості за послугу з постачання гарячої води в розмірі 18 229, 90 грн. (станом на березень 2020 рік).

Зазначає щодо 3 % річних та інфляційних витрат нарахованих позивачем порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону №530-ІХ. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 03 квітня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТОВ «Євро-Реконструкція» - Костюченко Валерія щодо заявленої відповідачем заяви про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності до заявлених вимог позивача, зазначає, що відповідач своєчасно з жовтня 2016 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з лютого 2017 року не вносили плату за послуги з постачання гарячої води в результаті чого утворилась заборгованість станом на 1 травня 2023 року в розмірі 77 877, 62 грн.

Зазначає, що відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України був встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений ( від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928 і був неодноразово продовжений.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30 квітня 2023 року.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Таким чином, подана відповідачем заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності може бути застосована судом лише до заявлених вимог за отримані послуги з централізованого опалення у період з 1 жовтня 2016 року по 12 березня 2017 року, за надані послуги з гарячого водопостачання з 1 лютого 2017 року по 12 березня 2017 року.

Оскільки, відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, з них на користь позивача стягуються заявлені 3% річних та інфляційні втрати.

Стосовно доводів відповідача про те що вона не проживала у вказаній квартирі, зазначає, що у період виникнення заборгованості за надані послуги, місце постійного проживання відповідачів у квартирі підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва, з урахуванням зазначеного, на думку представника позивача, відповідачі є споживачами наданих послуг та належними співвідповідачами по даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що підприємство ТОВ «Євро-Реконструкція» створене для здійснення господарської діяльності з метою задоволення суспільних потреб у продукції, роботах та послугах, є юридичною особою, має право від свого імені укладати цивільно- правові та інші угоди, набувати майнових та особистих немайнових прав, вступати в зобов`язання, виступати в суді від свого імені.

Основними видами господарської діяльності товариства є: виробництво та/або реалізація енергоресурсів; виробництво електричної енергії; передача електричної енергії магістральними та міждержавними електромережами; передача електроенергії місцевими (локальними) електромережами; постачання електричної енергії за регульованим тарифом; постачання електричної енергії за врегульованим тарифом; оптове постачання електричної енергії; виробництво, транспортування та постачання теплової енергії споживачам; виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії; надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с.37-39).

Відповідач у справі ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 та є споживачем комунальних послуг, які надаються у квартирі (а.с. 31).

Виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку за адресою: АДРЕСА_2 є ТОВ «Євро-Реконструкція».

Відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, від отримання послуг, виконавцем яких є ТОВ «Євро-Реконструкція», не відмовлялась.

Звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідача не надходило.

Із наданих позивачем письмових доказів вбачається, що відповідач з жовтня 2016 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та з липня 2017 року не вносив плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, унаслідок чого станом на 01 травня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 77 877 грн. 62 коп., з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 43 173 грн. 27 коп.; заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання - 34 704 грн. 35 коп.

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Задовольняючи частково позов ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, проте, відповідачами не здійснюється оплата послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому витрати з надання вказаних послуг підлягають стягненню з боржників (відповідачів), обов`язок яких є солідарним.

При обрахуванні суми заборгованості з оплати послуг з центрального опалення та постачання гарячої води у загальному розмірі 77 877 грн. 62 коп. судом першої інстанції в основу обчислень покладена надана позивачем довідка-розрахунок.

Посилаючись на те, що на правовідносини, які виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованості з оплати послуг з центрального опалення та постачання гарячої води з урахуванням індексу інфляції - 15 831, 44 грн, 3 % річних за весь час прострочення у розмірі 4 624, 26 грн., погодившись із розрахунком позивача в цій частині складової вимоги заборгованості.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, з урахуванням додатково поданих пояснень (заперечень проти позову) представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Якобчука Олега Миколайовича, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» є виконавцем послуг з централізованого опалення/теплової енергії та постачання гарячої води до будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач у справі ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачами комунальних послуг, які надаються у квартирі.

Обставини надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг з централізованого опалення, гарячого водопостачання, та при цьому несвоєчасне внесення оплати за надані послуги не заперечується самим відповідачем, про що свідчать доводи апеляційної скарги.

За розрахунком позивача станом на 01 травня 2023 року за відповідачем обліковується борг у загальному розмірі 77 877, 62 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії з жовтня 2016 року становить 43 173, 27 грн; заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання з липня 2017 року - 34 704, 35 грн.

З урахуванням інфляційної складової боргу у розмірі 15 831, 44 грн. та 3 % річних у розмірі 4 624, 26 грн. позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги з центрального опалення/постачання теплової енергії та гарячого водопостачання у розмірі 98 333, 32 грн (77 877, 62 грн + 15 831, 44 грн + 4 624, 26 грн).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції на час розгляду справи у суді) плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Подібні за змістом норми закріплено у пункті 1 частини першої, пункті 5 частини другої статті 7 чинної редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), підстав відступу від них колегія суддів не вбачає.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок проте, що у відповідачів наявна заборгованість зі сплати послуг з постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії, а також гарячого водопостачання та наявність порушеного права ТОВ «Євро-Реконструкція».

Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячого водопостачання із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

У доводах апеляційної скарги представник відповідача просив застосувати строк позовної давності до частини позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція», а саме з жовтня 2016 року по 1 квітня 2020 року, що складає з заборгованості з постачання теплової енергії в розмірі 22 515, 45 грн., та заборгованості за послугу з постачання гарячої води в розмірі 18 229, 90 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Отже, відповідач, який був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, та враховуючи ту обставину, що не отримував копію ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року про відкриття провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, централізованого опалення та гарячої води та копію позовної заяви, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

У справі, яка переглядається, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що розгляд справи судом першої інстанції здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за відсутності доказів отримання відповідачем копії позовної заяви, що свідчить про позбавлення відповідача можливості надати зауваження на доводи позовної заяви, у тому числі, скористатись правом подання заяви про застосування позовної давності у суді першої інстанції, що є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача(ів) про застосування позовної давності у спорі.

Колегією суддів апеляційного суду враховується, що позивач звернувся до суду з цим позовом 12 липня 2023 року, тобто, після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період, що виник до 12 липня 2020 року.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20.

Із цим позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду 12 липня 2023 року, однак, враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився.

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

Вирішуючи по суті вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція», з урахуванням положень статті 13 ЦПК України (в межах заявлених вимог), колегія суддів апеляційного суду виходить із того, що у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем станом на 01 травня 2023 року утворилась заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії з жовтня 2016 року становить 43 173, 27 грн; заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання з липня 2017 року - 34 704, 35 грн, у зв`язку з чим у позивача також виникло право на стягнення 3 % річних в межах заявлених вимог в цій частині у розмірі 4 624, 26 грн. та інфляційної складової боргу у розмірі 15 831, 44 грн, а всього - 98 333, 32 грн.

В частині простроченої заборгованості з оплати періодичних платежів за послуги з постачання гарячої води за період з лютого 2017 року по 12 березня 2017 року та за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з жовтня 2016 року по 12 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, а тому колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для застосування наслідків його спливу та відмови у позові ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 в цій частині вимог.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це, відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.

Отже, доводи представника відповідача, наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

Позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено частково (75,78%), а тому понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 033,93 грн., слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Понесені відповідачем ОСОБА_1 та документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026,00 грн, слід покласти на позивача ТОВ «Євро-Реконструкція» у пропорційному розмірі до задоволених вимог скарги (24,22%), що складає 975, 09 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 257, 262, 267, 509, 526, 599, 612, 625 ЦК України, ст.ст.7, 14, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 3, 8, 12, 19, 81, 89, 141, 263, 274, 279, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Якобчука Олега Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 12 березня 2017 року по 01 травня 2023 року у розмірі 40 493, 65 грн., за постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 01 травня 2023 року у розмірі 34 029, 04 грн, інфляційну складову боргу за період з 12 березня 2017 року по 01 травня 2023 року у розмірі 13 933, 33 грн, 3 % річних за період з 12 березня 2017 року по 01 травня 2023 року у розмірі 3 915, 29 грн, а всього - 74 522, 69 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» судовий збір в сумі 2 033,93 грн. (дві тисячі тридцять три) гривні 93 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_1 у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги 975, 09 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: