Справа № 191/1111/24
Провадження № 2-з/191/55/24
У Х В А Л А

іменем України

20 грудня 2024 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Костеленко Я.Ю., розглянувши заяву представника стягувача адвоката Полупанової Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Порошиної О.О. перебуває на розгляді справа за клопотанням представника стягувача ОСОБА_1 , - адвоката Полупанової Ольги Олександрівни, боржник: ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішень іноземної держави, в якій вона просить надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Учкурганського міжнародного суду у цивільних справах Наманганської області Республіки Узбекистан від 17.01.2023 у цивільній справі №2-1601-2107/3457, а також ухвали Судової колегії у Цивільних справах Верховного суду Республіки Узбекистан від 17.11.2023 у цивільній справі №2-1601-2107/3457, справа №191/593/24, пров.№2-к/191/1/24. Рішення по даній справі не прийнято.

Також представником стягувача адвокатом Полупанової О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до суду була подана заява про забезпечення позову у справі за клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

19.12.2024 на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану заяву про забезпечення позову передано судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Костеленко Я.Ю.

Свою заяву представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Полупанова О.О. мотивує тим, що у січні 2024 року вона в інтересах громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 звернулась до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання на території України рішень іноземної держави щодо ОСОБА_2 . Як вбачається з клопотання, до стягнення підлягає 1 426 184 897,90 узбецьких сум. Як вбачається з офіційного сайту Міністерства фінансів України (https://index.minfin.com.ua/exchange/nbu/curr2/uzs/), за офіційним курсом НБУ, який встановлюється 1 раз на місяць, курс станом на 01.02.2024 складає 3,0243 гривень за 1000 узбецьких сум. Таким чином, заборгованість складає 4 313 210,99 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів від 05.02.2024 боржник ОСОБА_2 має у власності наступні транспортні засоби:

- TOYOTA LAND CRUISER, 2011 року випуску, дата державної реєстрації за особою 16.09.2015 року, об`єм двигуна 4664. Середня ринкова вартість такого автомобіля складає 1 239 087,20 грн., що вбачається з сайту OLX.

- автомобіль AUDI Q7, 2008 року випуску, дата державної реєстрації за особою 30.07.2022 року, об`ємом двигуна 3597. Середня ринкова вартість такого автомобіля складає 593 761,57 грн., що вбачається з сайту OLX.

Загальна вартість майна складає 1831848,77 грн., що не перевищує суму заборгованості.

До цієї заяви додаються докази несумлінної поведінки відповідача у іншій справі (№431/7194/18), яку відповідач напевно застосує у справі, що розглядається, так як вчиняв аналогічні дії раніше. Справа стосувалась тих же сторін та стягнення аліментів. У справі №431/7194/18 ставилось питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина на період продовження навчання до 23 років. Позов був поданий у грудні 2018р.

15.02.2019 заявником, як представником позивача ,подані до суду документи, які свідчили про наявність у власності відповідача двох квартир у м.Києві, гаражу та автомобіля.

Після цього, 19.04.2019 відповідач подарував своє майно своїй матері ОСОБА_3 , яка є громадянкою Республіки Узбекистан та фактично мешкає у вказаній країні. Тобто відчуження майна відбулося з метою унеможливлення виконання рішення суду за рахунок майна.

Мати відповідача тривалий час представляє інтереси відповідача у судах Республіки Узбекистан на підставі довіреності, копія якої додається. Зокрема, вона була представником у справі, в якій винесені судові рішення, про примусове виконання яких на території України зараз ставиться питання у клопотанні. У зв`язку з чим просить накласти заборону на відчуження будь-яким способом автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, 2011 року випуску, дата державної реєстрації за особою 16.09.2015 року, об`ємом двигуна 4664, та автомобіль AUDI Q7, 2008 року випуску, дата державної реєстрації за особою 30.07.2022 року, об`ємом двигуна 3597, які належать на праві власності ОСОБА_2 .

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не викликалися відповідно до вимог частини першої статті 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що представником стягувача ОСОБА_4 адвокатом Полупановою О.О. подано до суду клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішень іноземної держави, де боржником є ОСОБА_2 , в якому вона просить надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Учкурганського міжнародного суду у цивільних справах Наманганської області Республіки Узбекистан від 17.01.2023 у цивільній справі №2-1601-2107/3457, а також ухвали Судової колегії у Цивільних справах Верховного суду Республіки Узбекистан від 17.11.2023 у цивільній справі №2-1601-2107/3457, справа №191/593/24, пров.№2-к/191/1/24. До стягнення підлягає 1 426 184 897,90 узбецьких сум, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.02.2024 складає 4 313 210,99 грн.

Належність боржникові ОСОБА_2 у транспортних засобів TOYOTA LAND CRUISER, 2011 року випуску, та AUDI Q7, 2008 року випуску, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру транспортних засобів від 05.02.2024

Приблизна загальна вартість вказаних транспортних засобів складає 1831848,77 грн., що не перевищує суму заборгованості.

Абзацом четвертим частини 1 статті 466 передбачено, що суд за заявою особи, яка подає клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такого клопотання, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, якщо заявник просить суд застосувати такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, та накладення арешту на майно, то в заяві необхідно вказати, про які самі дії йдеться; місцезнаходження майна.

Вивчивши заяву про вжиття заходів забезпечення цього клопотання, та матеріали клопотання, суд вважає за необхідне вимоги за заявою про забезпечення клопотання задовольнити, оскільки невжиття саме такого заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення клопотання.

Керуючись ст.150, 466 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника стягувача адвоката Полупанової Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення клопотання -задовольнити.

Накласти заборону на відчуження будь-яким способом автомобілем TOYOTA LAND CRUISER, 2011 року випуску, дата державної реєстрації за особою 16.09.2015 року, об`ємом двигуна 4664, який належить на праві власності ОСОБА_2 .

Накласти заборону на відчуження будь-яким способом автомобіля AUDI Q7, 2008 року випуску, дата державної реєстрації за особою 30.07.2022 року, об`ємом двигуна 3597, який належить на праві власності ОСОБА_2 .

Направити копію даної ухвали для виконання та для відома заявнику.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я. Ю. Костеленко