Справа № 404/440/22
Номер провадження 2/404/85/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участю секретаря Щербини А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет позову ПАТ «УкрСиббанк» (, вул. Андріївська, 2/12, м. Київ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет позову ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

В обґрунтування вимог посилається на те, що з червня 2007 року по жовтень 2021 року з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Проживали як звичайна сім`я, пов`язана спільним побутом та спільним сімейним бюджетом. Разом їздили на відпочинок та святкували всі свята в сімейному колі, з батьками обох сторін. В період спільного проживання народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки були усталені сімейні відносини не зверталися до органів реєстрації актів цивільного стану та не зареєстрували шлюб. З червня 2007 року вона з ОСОБА_2 проживали в належній їй двокімнатній квартирі АДРЕСА_4 . Зазначена квартира належала позивачу та її батькам - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1998. На підставі договору дарування від 02 червня 2007 року набула права власності на цілу квартиру. У період спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 05.09.2007 року, через оформлення договору іпотеки, придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (оціночна вартість якої складає 1 100 676 грн). Планували стабільне сімейне життя, бажали мати дітей, тому двокімнатна квартира не влаштовувала і тому була придбана трьохкімнатна квартира. Згідно договору, власником квартири є ОСОБА_2 , іпотекодержателем за вказаним іпотечним договором виступав Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 19.06.2016 продала належну їй квартиру АДРЕСА_4 за 120 368 грн. Отримані від продажу квартири кошти були витрачені на погашення іпотеки. Після продажу належної їй квартири, сім`я переїхала до спільної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . З 12 серпня 2016 року по 16 жовтня 2021 року з відповідачем та дітьми спільно проживали у зазначеній квартирі, що підтверджується в тому числі, і фактом реєстрації місця проживання. На теперішній час зобов`язання за договором іпотеки припинені внаслідок їх повного виконання перед кредитором. Крім того, за час спільного з відповідачем проживання придбано два автомобілі: Subaru Forester 3НГ, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 (середня ринкова вартість 298 000 грн) та Peugeo 308 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 (становить 330 000 грн). Проживаючи у фактичних шлюбних відносинах з позивачем, відповідач до 14.11.2007 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (актовий запис №754 від 14.11.2007 про розірвання шлюбу зроблений Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції). З урахуванням наведених обставин, ставить питання про встановлення факту проживання однією сім`єю починаючи з 15.11.2007. Спільне проживання з відповідачем припинено 16 жовтня 2021 року після сварки. Позивач з дітьми виїхала з квартири АДРЕСА_5 та винайняла квартиру, де станом на теперішній час ї проживає. Відсутність житла змушує звернутися до суду на захист своїх майнових інтересів та інтересів дітей, оскільки ОСОБА_2 не бажає в добровільному порядку здійснити поділ спільного майна. Просить суд встановити факт проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 15 листопада 2007 року по жовтень 2021 року. Визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 наступне майно: квартиру за адресою АДРЕСА_1 , автомобіль Subaru Forester 3НГ, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 (середня ринкова вартість 298 000 грн) та автомобіль Peugeo 308 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 . Поділити майно:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши 1/2 частину вказаної квартири у власності ОСОБА_2 ;

- в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку легкового автомобіля марки Peugeo 308 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 - в сумі 165 000 (сто шістдесят п`ять тисяч) грн та грошову компенсацію за 1/2 частку легкового автомобіля марки Subaru Forester 3НГ, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 - в сумі 149 000 (стосорок дев`ять тисяч) грн., всього 314 000 (триста чотирнадцять тисяч) грн. Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відповідач правом надання відзиву не скористався.

Ухвалою суду від 28.01.2022 відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 28.01.2022 задоволено клопотання позивача, зменшено судовий збір за подання позову до 4465,80 грн.

Ухвалою суду від 28.01.2022 витребувані зі ПАТ «УкрСиббанк» матеріали іпотечного договору.

Ухвалою суду від 28.01.2022 витребувана інформація щодо зареєстрованих транспортних засобів.

Ухвалою від 28.01.2022 в порядку забезпечення позову накладений арешт на квартиру АДРЕСА_5 .

Ухвалою від 17.08.2022 витребувана інформації про доходи позивача з ДПІ.

Ухвалою від 17.08.2022 витребувані від приватного нотаріуса копії матеріалів іпотечного договору.

Ухвалою від 17.08.2022 витребувана інформація з ПАТ «УкрСиббанк» щодо виконання іпотечного договору.

Ухвалою від 02.03.2023 залучена до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 15.05.2023 закрито підготовче провадження.

В судовому засіданні представник позивача та позивач вимоги підтримали, просили задовольнити.

Позивач суду пояснила, що з 2006 року перебувала у близьких стосунках з відповідачем. З червня 2007 почала проживати з ОСОБА_2 у квартирі, яку їй подарували батьки по АДРЕСА_6 . Від спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 . Разом з відповідачем вирішили придбати більшу за розмірами квартиру, шукали варіанти і знайшли по АДРЕСА_1 . Відповідач 05.09.2007 оформив кредитний договір на купівлю зазначеної квартири. 02.03.2014 році народився син ОСОБА_5 відповідач поросив дозвіл у її батька на продаж квартири АДРЕСА_4 , оскільки зазначена квартира була отримана її батьками, а потім їй подарована. Її батько погодився на продаж квартири заради поліпшення житлових умов онуків. Після продажу зазначеної квартири, вилучені кошти в розмірі 24 000 доларів США віддала ОСОБА_2 на погашення кредиту, але більша частка коштів пішла на ремонт квартири по АДРЕСА_7 . У 2008 році придбали автомобіль Subaru Forester 3НГ, за спільні кошти, яким користувались вдвох. Разом обирали автомобіль. У 2019 році придбали автомобіль Peugeo 308, яким частіше користувалась вона. Також радились у двох, їздили до автомобільного салону, обирали. Забирали автомобіль разом із салону. Після сварки у жовтні 2021 року відповідач вигнав її з квартири, що змусило вийняти іншу, де зараз проживає з дітьми. В судовому засіданні просила в порядку поділу спільного майна виділити їй автомобіль Peugeo 308, а відповідачу Subaru Forester 3НГ.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що у 2007 році був одружений з ОСОБА_3 , але мав стосунки з позивачем. Перебуваючи на відпочинку на море, дізнався з телефонного дзвінка ОСОБА_1 , що вона вагітна. Розлучився з дружиною та переїхав поживати у квартиру по АДРЕСА_1 , яку придбав у кредит. Проживав там з іншою жінкою ОСОБА_8 . Позивач завжди була № 2, оскільки у його шлюбі дітей не було, а позивач завагітніла, то він вирішив, шо вона народе йому дитину. Приймав участь у народженні дитини, оскільки сам лікар та має знайомих лікарів, які допомагали організувати роди. Приймав активну участь у вихованні дитини. Іноді приїжджав до дитини в квартиру АДРЕСА_4 та залишався на ночівлю. Зустрічався із позивачем тому, що вона народжувала дітей. Коли забрав першого сина з лікарні на старенькому автомобілі Ланос, вирішив придбати новий, Subaru Forester 3НГ за 25 000 доларів США, які взяв у кредит. ОСОБА_1 користувалась зазначеним автомобілем, коли він вживав алкогольні напої і вона везла його додому. Грошові кошти в розмірі 24 000 доларів США, які були виручені за продаж належної ОСОБА_1 квартири, від неї не отримував. Позивач не приймала учать у його фінансових питаннях, спільного бюджету не було. Він приїжджав, брав дітей, відвозив на гуртки, на заняття та курси. Дітьми займався він. Відпустки проводив разом із дітьми, але брав і ОСОБА_1 , оскільки і мати дітей необхідно було оздоровлювати. В квартирі по АДРЕСА_1 з 2007 року проводили повільний ремонт, але з 2016 кардинальний. В 2016 році заморився від такого життя та почав проживати з ОСОБА_1 позивач та він називали батьків один одного «мамо» та «тато». Проживав з позивачем та дітьми однією родиною з 2016 року до 2021 року.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що проживав з позивачем та відповідачем по АДРЕСА_8 по сусідству, межували балкони. ОСОБА_1 була його сусідкою з дитинства. З ОСОБА_2 познайомився приблизно у 2008 році, коли він переїхав проживати до ОСОБА_1 . Оскільки балкони розташовані рядом один з одним бачив на ньому і ОСОБА_2 і ОСОБА_10 , як і бачив їх у дворі будинку. Вели вони себе як родина, зранку виїжджали на роботу, ОСОБА_2 відвозив дітей в учбові заклади, вечері повертався додому. Проживав ОСОБА_2 на постійній основі. У сторін був автомобіль Subaru, яким користувались як позивач так і відповідач. Потім родина продала зазначену квартиру та переїхали в іншу.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що є майстром манікюру, яка обслуговує ОСОБА_1 з 2006 року. В 2007 році, коли ОСОБА_1 завагітніла та народила і дитині було до року, приїжджала до неї додому робити манікюр та педикюр, за адресою квартира АДРЕСА_4 . Також приходила під час другої вагітності. В квартирі бачила чоловічі речі, черевики, одяг, сумісні фотокартки. ОСОБА_2 приходив додому, і тоді коли вона там була. ОСОБА_1 розповідала, за відпустки в які їздили з чоловіком та дітьми. Розповідала про інші побутові моменти, як приклад, що приготувати чоловікові на вечерю, тощо. ОСОБА_1 приїжджала до її салону на автомобілі Subaru, а бувало її привозив і забирав ОСОБА_2 . Крім того, позивач розповідала про переїзд, як вона раділа цьому, як робили ремонт. Іноді при ній ОСОБА_1 з ОСОБА_2 щось обирали по телефону. Для себе вона розуміла, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 це родина. Навіть думала, що вони одружені. У 2021 році позивач повідомила, що чоловік її вигнав з квартири та вже приходить в салон пішки.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що був сусідом ОСОБА_1 по АДРЕСА_8 з 2003 року. Добре знав її батьків та ОСОБА_2 , оскільки спілкувався з ним до поки вони не переїхали у квартиру по АДРЕСА_7 . Крім того, він стоматолог, тому ходив до нього як до лікаря. З 2006 або 2007 року сторони почали проживати разом, у них народились діти. З ОСОБА_2 спілкувались щоденно, бачив їх з родиною у магазині, у кафе, тощо. Поводили себе як звичайна родина. Спочатку у ОСОБА_2 був автомобіль Ланос, потім з`явився Subaru, на якому їздили як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що є чоловіком рідної сестри ОСОБА_1 проживали по АДРЕСА_8 він з родиною в квартирі АДРЕСА_9 , а ОСОБА_1 з родиною, а саме ОСОБА_2 , а потім двома синами у квартирі АДРЕСА_10 . Це була дуже добра та міцна родина. Він з родиною та родина ОСОБА_2 та ОСОБА_10 спілкувались кожного дня, вечеряли разом, обідали, святкували всі святі: Різдво, Новий Рік, дні народження, тощо. ОСОБА_2 не просто приходив переночувати туди, а він проживав з ОСОБА_1 як чоловік з дружиною. В квартирі перебували його речі, особисто бачив в кімнаті шафу з його речами. Батьки сторін збиралися на кожне свято. Крім того, всі родинами збирались у них на дачі. У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був автомобіль Subaru, яким вони вдвох користувалися. Потім родина переїхала в квартиру по АДРЕСА_7 , де був зроблений ними дуже гарний ремонт, переобладнане під потреби дітей.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що є колегою ОСОБА_1 їй відомо, що ОСОБА_1 проживала як родина з ОСОБА_2 , тому вона вважала, що вони одружені. ОСОБА_2 це її лікар стоматолог. ОСОБА_1 завжди представляла ОСОБА_2 як свого чоловіка. Він приходив до неї на роботу достатньо часто. ОСОБА_1 показувала фото після сімейних відпочинків. ОСОБА_2 завжди називав ОСОБА_1 «моя ОСОБА_15 ». У користуванні родини був автомобіль Subaru, на ньому їздила як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що є рідною сестрою ОСОБА_1 з якою проживали на одній площадці, по АДРЕСА_8 вона з родиною в квартирі АДРЕСА_9 , а ОСОБА_1 з родиною, а саме ОСОБА_2 , а потім двома синами у квартирі АДРЕСА_10 . У 200 році ОСОБА_2 переїхав до ОСОБА_1 в вищезазначену квартиру і проживав там постійно. В квартирі перебували його особисті речі, одежа, взуття, тощо. Вони обидва працювали і у них був спільний бюджет. Їх родини спілкувались та зустрічались на день по кілька разів. На свята збирались великою родиною, її родина, родина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , батьки обох сторін. Батьки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 дуже нахвалювали ОСОБА_1 та називали її «невісткою», дякували, що завдяки їй мають онуків. ОСОБА_2 мав спочатку автомобіль Ланос. Коли народився перший син ОСОБА_19 , він повідомив, що для дитини необхідний більш комфортний автомобіль та вони придбали автомобіль Subaru, яким користувались вдвох. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладався, тому що родина була зразкова. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли рішення по продаж квартири по АДРЕСА_8 в якій проживали та продали її приблизно за 25 000 доларів. Переїхали в квартиру по АДРЕСА_7 , в якій зробили ремонт.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що є матір`ю ОСОБА_1 . У доньки з ОСОБА_2 була повноцінна родина. У 2007 році донька з ОСОБА_2 почали проживати у квартиру АДРЕСА_4 , в якій до цього проживала вона з чоловіком, а потім з`їхали, звільнивши її для доньки з ОСОБА_2 . Потім народились діти. Її чоловік допомагав ОСОБА_2 робити ремонтні роботи у цій квартирі, оскільки останній хотів де що переробити по своєму. Оскільки обидві доньки проживали на одній площадці, вони з чоловіком постійно допомагали їм у побуті та доглядати за дітьми, тому майже кожного дня перебували у них вдома. Крім того, постійно допомагали з дітьмии ОСОБА_15 , коли вони родиною переїхали в квартиру по АДРЕСА_7 . З батьками ОСОБА_2 були дуже добрі відносини, зустрічалися на всих святах. Свати нахвалювали ОСОБА_1 як свою доньку. У її чоловіка в телефонній книзі номер ОСОБА_2 був записаний як «мій синок». У 2016 році попросив у її чоловіка дозвіл на продаж квартири по АДРЕСА_8 , щоб поліпшити умови проживання двох синів. Повіз її з чоловіком на вулицю ОСОБА_20 та показав трикімнатну квартиру не придатну для проживання. Її чоловік погодився на продаж двокімнатної квартири. Квартиру АДРЕСА_4 продали за 24 000 доларів США, які пішли на ремонт трикімнатної квартири по АДРЕСА_7 . Коли її донька зустрічалась з ОСОБА_2 у нього був білий автомобіль Ланос, потім вони придбали автомобіль Subaru. У 2008 році давали грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США на придбання автомобіля.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 до 14.11.2007, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

05.09.2007 ОСОБА_2 уклав договір № 0 про надання споживчого кредиту з АКІБ «УкрСибанк» та отримав 50 000 доларів США.

Поручителем у договорі зазначена ОСОБА_3 .

В забезпечення кредиту ОСОБА_2 надав у заставу трикімнатну квартиру, по АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2007.

ОСОБА_3 дала згоду ОСОБА_2 на передачу квартири в іпотеку, що визначено в іпотечному договору від 05.09.2007.

При цьому, зібраними у справі доказами встановлено, що з 2007 року (точної дати не встановлено) ОСОБА_2 почав проживати з ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_4 , яка належала останній на праві власності.

Зазначене підтверджується поясненнями позивача, які узгоджуються з показами свідків, допитаних в судовому засіданні, які надали послідовні, логічні та ідентичні покази та письмовими доказами у справі.

Так, судом встановлено, що у 2007 році ОСОБА_1 почала зустрічатися з ОСОБА_2

02.06.2007 батьки подарували ОСОБА_1 належні їм частки у квартирі АДРЕСА_4 , що підтверджується Інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як зазначила мати позивачки, допитана як свідок, вони із чоловіком вирішили звільнити вищезазначену квартиру, для того, щоб в ній почала проживати донька ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

Після цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати в квартирі АДРЕСА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

У 2016 році ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та діти переїхали у квартиру АДРЕСА_5 .

Зазначений факт підтверджується місцем реєстрації позивача з 12.08.2016 (копія паспорта) та не заперечується відповідачем.

У жовтня 2021 року сторони посварились, що визнається обома сторонами та позивач з дітьми винайняла квартиру і з`їхала з квартир АДРЕСА_5 .

Свідки, допитані в судовому засіданні, а саме ОСОБА_16 , яка є рідною сестрою позивача, її чоловік ОСОБА_13 , які проживали на одній площадці з сторонами по справі у будинку по АДРЕСА_8 , показали, що спілкувались зі сторонами кожного дня, вечеряли разом, святкували всі свята разом, перебували у квартирі один одного по декілька разів на день, тому чітко усвідомлювали, що ОСОБА_2 проживає з ОСОБА_1 як чоловік, без реєстрації шлюбу. Зауважили на тому, що сторони мали міцну родину, в якій народилось двоє дітей, тому і питання реєстрації шлюбу не повставало.

ОСОБА_14 , яка є колегою позивача показала, що після народження першої дитини у сторін, приходила до них у квартиру по АДРЕСА_8 . Крім того, ОСОБА_2 є її лікарем стоматологом. Сторони жили як подружжя, у чому сумнівів не виникало. Потім сторони із дітьми переїхали в квартиру по АДРЕСА_7 , куди також вона приходила.

Свідок ОСОБА_12 показав, що був сусідом ОСОБА_1 по АДРЕСА_8 з 2003 року. Добре знав її батьків та ОСОБА_2 , оскільки спілкувався з ним до поки вони не переїхали у квартиру по АДРЕСА_7 . Крім того, він стоматолог, тому ходив до нього як до лікаря. З 2006 або 2007 року сторони почали проживати разом, у них народились діти. З ОСОБА_2 спілкувались щоденно, бачив їх з родиною у магазині, у кафе, тощо. Поводили себе як звичайна родина. Спочатку у ОСОБА_2 був автомобіль Ланос, потім з`явився Subaru, на якому їздили як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що є майстром манікюру, яка обслуговує ОСОБА_1 з 2006 року. В 2007 році, коли ОСОБА_1 завагітніла та народила і дитині було до року, приїжджала до неї додому робити манікюр та педикюр, за адресою квартира АДРЕСА_4 . Також приходила під час другої вагітності. В квартирі бачила чоловічі речі, черевики, одяг, сумісні фотокартки. ОСОБА_2 приходив додому, і тоді коли вона там була. ОСОБА_1 розповідала, за відпустки в які їздили з чоловіком та дітьми. Розповідала про інші побутові моменти, як приклад, що приготувати чоловікові на вечерю, тощо. ОСОБА_1 приїжджала до її салону на автомобілі Subaru, а бувало її привозив і забирав ОСОБА_2 . Крім того, позивач розповідала про переїзд, як вона раділа цьому, як робили ремонт. Іноді при ній ОСОБА_1 з ОСОБА_2 щось обирали по телефону. Для себе вона розуміла, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 це родина. Навіть думала, що вони одружені. У 2021 році позивач повідомила, що чоловік її вигнав з квартири та вже приходить в салон пішки.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що проживав з позивачем та відповідачем по АДРЕСА_8 по сусідству, межували балкони. ОСОБА_1 була його сусідкою з дитинства. З ОСОБА_2 познайомився приблизно у 2008 році, коли він переїхав проживати до ОСОБА_1 . Оскільки балкони розташовані рядом один з одним бачив на ньому і ОСОБА_2 і ОСОБА_10 , як і бачив їх у дворі будинку. Вели вони себе як родина, зранку виїжджали на роботу, ОСОБА_2 відвозив дітей в учбові заклади, вечері повертався додому. Проживав ОСОБА_2 на постійній основі. У сторін був автомобіль Subaru, яким користувались як позивач так і відповідач. Потім родина продала зазначену квартиру та переїхали в іншу.

Свідками підтверджено та не заперечується ОСОБА_2 , що його батьки називали ОСОБА_1 «невісткою», а вона їх «мамою» та «татом», як і він називав батьків ОСОБА_1 «мамою» та «татом».

У своїх вільних поясненнях, наданих суду ОСОБА_2 визнав факт спільного проживання з ОСОБА_1 з 2016 року, але зазначає, що до цього вона просто народжувала йому дітей, він не проживав з нею, а іноді приходив до дітей. При цьому зазначив, що займався дітьми тільки він, возив їх на навчання, секції, тощо. Його пояснення не є послідовними та спростовуються іншими матеріалами справи.

Позивач також надала копії фотографій із зображенням її, дітей та ОСОБА_2 на порозі полового будинку, під час святкування новорічних свят, літнього відпочинку, тощо.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд враховую позицію ВС, викладену у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц про те, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Крім показів свідків, позивачем надані письмові докази, а саме медичні картки обох дітей, де у розділі соціально-побутовий патронаж зазначено, дані про мати ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 .

У листку дородового патронажу вагітної ОСОБА_1 чоловіком зазначений ОСОБА_2 .

В медичних картках дітей зазначені адреси проживання спочатку АДРЕСА_6 , а потім АДРЕСА_1 .

Крім того, позивач надала копії особової справи заведеної на її ім`я в управлінні соціального захисту населення, з метою отримання соціальних виплат у період 2008-2014 років, за адресою АДРЕСА_6 , в якій отримувачем зазначений ОСОБА_2 .

На сторінці, у розділі «Комунальні послуги, якими користується сім`я» зазначено, що чоловік ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проживає з сім`єю за адресою АДРЕСА_8 .

У акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї зазначена ОСОБА_1 заявницею, ОСОБА_2 співмешканець, батько дитини.

У розділі «Додаткова інформація» зазначено, що заявниця ( ОСОБА_1 ) проживає за вказаною адресою ( АДРЕСА_6 ) доглядає дитину до трьох років. Разом із заявницею проживає син ОСОБА_4 та співмешканець, батько дитини ОСОБА_2 .

З договору купівлі-продажу від 19.07.2016, копія якого наявна в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 продала квартиру АДРЕСА_4 за 120 368 грн, що відповідає вартості квартири, визначеної у експертному звіті.

Позивач зазначає, що передала виручені кошти за продаж квартири, в розмірі 24 000 доларів, ОСОБА_2 з метою погашення кредиту за квартиру по АДРЕСА_1 та проведення в ній ремонтних робіт.

З загальнодоступних джерел вбачається, що 19.07.2016 офіційний курс НБУ 1 долара США дорівнював 24,84 грн.

Шляхом математичних підрахунків виходить, що квартира була продана за 120 368 : 24,84 = 4 846 доларів США.

З цього виходить, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів того, що квартира була відчужена за 24 000 доларів США та факт того, що вони були передані ОСОБА_2 на погашення кредиту та проведення ремонтних робіт.

Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу й одночасне перебування в зареєстрованому шлюбі з іншою особою порушує принцип одношлюбності, встановлений у статті 25 СК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою до 14.11.2007, факт його проживання з ОСОБА_1 , ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету, а також взаємних прав та обов`язків, суд може встановити лише з 15.11.2007.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року N 554/8023/15-ц).

Отже, зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 довела той факт, що вона з 15 листопада 2007 року по жовтень 2021 року проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, як чоловік та жінка з ОСОБА_2 , оскільки на протязі вказаного часу вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, придбавали майно, народили двох дітей, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Однак, у задоволенні зазначеної вимоги суд відмовляє, враховуючи висновки ВП ВС у справі 523/14489/15-ц, які є обов`язковими.

Так, Велика Палата Верховного Суду погоджується з тим, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи, тому задоволенню не підлягає.

Позивач ставить питання про визнання квартири АДРЕСА_5 спільною сумісної власністю, набутою під час спільного проживання однією сім`єю з відповідачем.

Згідно ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно з ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної, власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Твердження позивача про визнання вищезазначеної квартири спільною сумісною власністю не ґрунтується на вимогах закону, оскільки квартира придбана відповідачем, в період перебування у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, тому така вимога задоволенню не підлягає.

Суд дійшов висновку про спільне проживання сторін з 15.11.2007 по жовтень 2021 року.

З інформації регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області від 14.02.2022 та від 09.05.2024, вбачається, що за ОСОБА_2 на даний час зареєстровані транспортні засоби: легковий автомобіль марки Peugeo 308, 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , дата реєстрації 06.06.2019, відбулась на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ 3541 РСЦ ГСЦ МВС в Кіровоградській області; легковий автомобіль Subaru Forester 3НГ, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , дата реєстрації 31.05.2008, на підставі біржової угоди в Новгородківському РЕП УДАІ УМВС України в Кіровоградській області.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Автомобілі придбані у період спільного проживання сторін однією сім`єю, тому зазначене майно визнається судом спільною сумісною власністю та підлягає поділу.

ОСОБА_1 в позові просила стягнути компенсацію в розмірі ? вартості автомобіля Subaru Forester 3НГ, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , що становить 149 000 грн та ? вартості автомобіля Peugeo 308 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , що становить 165 000 грн.

Вартість автомобілів позивач визначила виходячи з аналізу вартості подібних автомобілів на сайті Авто Ріа.

Однак, відповідач не спростував надані позивачем докази, тому суд приходить до висновку, про його згоду із такою ціною автомобілів.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи, що інтереси сторін представляли два професійних адвоката, суд приймає доказ, наданий позивачем, як основу для визначення вартості автомобілів.

17.05.2024 ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву в якій просила визнати вищезазначені автомобілі спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 та залишити їй у власність автомобіль Peugeo 308 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , а у власність ОСОБА_2 автомобіль Subaru Forester 3НГ, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , приймаючи до уваги висновки ВС щодо розгляду справ зазначеної категорії щодо поділу майна.

Представник відповідача зауважила, що зміна підстав або предмету позову на цій стадії процесу є недопустимим.

Вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя без визначення грошової компенсації або з визначенням такої у мінімальному розмірі. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові по справі № 2-7539/08.

Враховуючи зазначену позицію ВС, та те що стягнення з відповідача грошової компенсації за ? часток двох автомобілів стане надмірним фінансовим тягарем для нього, та, при цьому, в його користуванні залишаться два автомобілі, те що позивач під час спільного проживання користувалася автомобілями, залишилась проживати з двома дітьми, суд приходить до висновку, що залишення у власності сторін по одному автомобілю буде доцільним та відповідатиме справедливому балансу у захисті їх прав.

Суд не вважає таку заяву ОСОБА_1 зміною підстав або предмету позову, а приймає її як визначенням позивачем належного способу захисту її майнових прав, з врахуванням інтересів обох сторін та практик ВС.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог про поділ автомобілів, та залишення у власності позивача автомобіля Peugeo 308 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , а у власності відповідача автомобіль Subaru Forester 3НГ, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .

Враховуючи, що у розпорядженні суду є мінімальні вихідні дані щодо автомобілів, відсутність висновків експерта про вартість та їх технічний стан, приймаючи до уваги рік їх випуску, з метою дотримання справедливого балансу між сторонами, суд не визначає грошової компенсації різниці вартості автомобілів.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 60, 74 СК, ст. 315 ЦПК України, керуючись ст. 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет позову ПАТ «УкрСиббанк» (, вул. Андріївська, 2/12, м. Київ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та Верховського автомобілі Subaru Forester 3НГ, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 та автомобіль Peugeo 308 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Peugeo 308 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Subaru Forester 3НГ, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .

У задоволенні вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 15.11.2007 по жовтень 2021 року та визнання квартири АДРЕСА_7 спільною сумісною власністю подружжя та її поділ відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4 465,80 грн.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_5 , накладений ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.01.2022.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду складено 29.05.2024

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда