Справа № 204/7202/24
Провадження № 2/204/3158/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення, зобов`язання вчинити дію та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2024 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення, зобов`язання вчинити дію та відшкодування моральної шкоди.

На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, 29 липня 2024 року судом був зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру та того ж дня судом отримано відповіді №№710567, 710564, із наявною інформацією про зареєстроване місце проживання відповідачів, та відповідь №710560 про відсутність інформації про реєстрацію позивача.

Ознайомившись з позовною заявою, вважаю, що дана заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що текст поданої позовної заяви викладений не державною мовою.

Так, згідно зі ст. 9 ЦПК України та ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» цивільне судочинство і діловодство у судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до ст.10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом. Частина 1 ст. 14 ЗУ «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

З роз`яснень Конституційного Суду України у Рішенні № 10-рп/99 від 14.12.1999 р. (справа № 1-6/99) вбачається, що положення ч. 1 ст. 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

Згідно ч. 3, 4 ст. 14 ЗУ «Про засади державної мовної політики», сторони, які беруть участь у справі, надають суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч. 3 ст. 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. Особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч. 3 ст. 8 цього Закону, послуги перекладача з регіональної мови або мови меншини (мов), у разі їх необхідності, надаються без додаткових для цих осіб витрат.

Отже, Законом встановлено вимоги, відповідно до яких сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. При цьому, законом надано можливість особі, яка не володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство, користуватися рідною мовою або мовою, якою вона володіє, завдяки залученню до справи перекладача, без додаткових для цієї особи витрат, а тому відсутні підстави вважати, що така особа буде обмежена у правах та буде позбавлена судового захисту.

Враховуючи матеріали та відомості, надані позивачем суду, ОСОБА_1 проживає на території України та є її громадянином, що вбачається із наданої позивачем копії паспорту громадянина України, з чого вбачається, що їй слід роз`яснити, що звернення до суду має здійснюватися державною мовою або його рідною мовою з одночасним наданням суду тексту позову державною мовою, оскільки складення позову російською мовою суперечить вимогам ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», що наділяє суд обов`язком зробити висновок про неналежне оформлення позовної заяви у супереч вимогам чинного законодавства, та, враховуючи інші недоліки позову підлягає наданню позивачу строку для їх усунення в цій частині.

Крім того, заява містить інші недоліки, для усунення яких заявнику слід надати можливість і час.

Так, відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити найменування суду першої інстанції, до якого подається заява, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, проте в порушення зазначеної норми, позовна заява не містить:

- дійсного найменування суду першої інстанції до якого позивач звертається,

-поштовий індекс позивача,

-адреси електронної пошти позивача,

-реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України позивача,

- місце проживання чи перебування відповідачів,

- поштовий індекс відповідачів,

- реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України відповідачів,

- відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти відповідачів,

- відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін у справі.

Крім того, відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, однак позивачем цього не зазначено.

Згідно п.4 ч.3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, в тому числі, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав або інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Проте, зміст позовних вимог не конкретизований, а саме: не зазначено яких осіб має бути виселено та з якого саме жилого приміщення; не зазначено, які саме двері і хто має їх полагодити.

Також, звертаючись до суду із зазначеною позовною заявою, позивач мала обрати спосіб захисту прав та інтересів з посиланням на правові норми, проте, зазначеного позовна заява не містить.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, однак в порушення вимог закону позивачем до позовної заяви не додано доказів пошкодження дверей.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, однак позивачем не зазначено, чи вживалися нею заходи досудового врегулювання спору.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Однак, долучені копії документів не засвідчені належним чином.

Згідно п.9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, однак позивачем такого не зазначено.

Відповідно до п.10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, однак позивачем такого не зазначено.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч.2 ст.177 ЦПК України).

Позивач, звертаючись до суду із позовною заявою, в супереч вимог ч.1 ст.177 ЦПК України не додала до позову копії всіх документів, що додаються до позову, відповідно до кількості сторін у справі.

Крім того, в порушення частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Також, в порушення ч.5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, проте, зазначене позивачем не виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, вважаю за необхідне надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, з метою приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.175 ЦПК України, та надати на адресу суду уточнену позовну заяву та виконати інші вимоги, зазначені в ухвалі суду.

Тому, вважаю за необхідне, залишити позовну заяву без руху і надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175,185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення, зобов`язання вчинити дію та відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Токар