Єдиний унікальний номер 322/593/24
Номер провадження 2-о/317/93/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Рогозіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Рогозіна Олексія Вікторовича, заінтересована особа: Запорізька міська рада про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Рогозіна О.В., заінтересована особа: Запорізька міська рада про встановлення юридичного факту, яка в подальшому уточнена в частині вимог заяви.

З урахуванням наданих уточнень, в обґрунтування заяви представник заявника ОСОБА_1 адвокат Рогозін О.В. зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю заявниці. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини, оскільки на момент смерті матері ОСОБА_1 не була зареєстрована з померлою за однією адресою.

З огляду на викладене виникла необхідність встановити з метою прийняття спадщини юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 2012 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Рогозін О.В. уточнену заяву підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні тим, які у ній викладені, просили заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Запорізької міської ради, своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надавав.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Вислухавши доводи заявника та його представника, допитавши свідків, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 10.01.2023 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

09.11.2023 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_2 . За вищевказаною заявою відкрита спадкова справа № 36/2023.

Після смерті ОСОБА_2 виявилась спадкова маса, у тому числі у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність спадкової маси після смерті ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.01.1990 та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.10.2001.

Матеріали справи містять копію заповіту від 13.04.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 721, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, відповідно до якого ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 .

Проте, як вбачається зі змісту постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2024 № 47/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що спадщину, у встановлений строк згідно ст. 1270 ЦК України, ОСОБА_1 не прийняла.

Наявність родинних відносин між заявницею ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 підтверджується наступним.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12.03.1968 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжя народилась ОСОБА_3 , матір`ю якої зазначено ОСОБА_2 .

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого повторно 25.10.2012 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, 01.02.1986 зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після державної реєстрації шлюбу дружина має прізвище « ОСОБА_5 ».

Факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджується наступним.

Відповідно до копії листа Департаменту реєстраційних послуг від 14.11.2023 № 04-07/3/14506 на запит нотаріуса, за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 24.03.1972 по 10.01.2023. Разом з нею на день смерті зареєстровані особи відсутні.

Разом з цим, відповідно до копії акту підтвердження фактичного проживання з померлим від 08.02.2024, підтверджено, що в період з 2012 по 2024 та на момент смерті ОСОБА_1 фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 зі своєю сім`єю та вели сумісне господарство: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , пояснив суду, що є сусідом померлої ОСОБА_2 , яка померла у 2023 році. З 2014 року ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 та своєю донькою за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у судовому засіданні повідомив, що є двоюрідним братом ОСОБА_2 , яка померла у 2023 році. ОСОБА_1 з 2012 року постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_2 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , пояснила суду, що є донькою заявниці ОСОБА_1 . Після розлучення батьків, мати з 2012 року проживала разом з ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, встановлено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи.

Тобто, недотримання спадкоємцем вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання, не свідчить про те, що заявник не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку: «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України по справі № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Отже, під час розгляду справи обставини, на які посилається заявник знайшли своє сутнісне та доказове підтвердження.

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх правових підстав вважати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 2012 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки встановлення вказаного юридичного факту має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення юридичного факту.

Ні підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 76, 81, 89, 258, 259, 265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) в особі представника адвоката Рогозіна Олексія Вікторовича ( АДРЕСА_3 ), заінтересована особа: Запорізька міська рада (, адреса місцезнаходження: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206) про встановлення юридичного факту задовольнити.

Встановити з метою прийняття спадщини юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 2012 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова