КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/9978/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальність «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року представник ОСОБА_1 - Ковбасюк В.А. звернувся до суду із позовом до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг та моральної шкоди, відповідно до якого просив стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за невиконання умов договору №63Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс» від 22 січня 2022 року у розмірі 96 940 грн та грошові кошти у розмірі 20 000 грн як компенсацію понесеної моральної шкоди за невиконання умов договору, а також понесені судові витрати.

Так, представник позивача вказував, що 22 січня 2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено договір №63Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Люкс», згідно якого медичний заклад взяв на себе зобов`язання надати кваліфіковану медичну допомогу у веденні пологів пацієнта, а пацієнт зобов`язався прийняти медичну допомогу та забезпечити її оплату у строк та спосіб визначені договором. Вартість послуг за цим договором склала 96 940 грн, які були сплачені позивачем у повному обсязі.

У позові вказано, що у зв`язку з діями, незалежними від позивача, відповідач не надав йому обумовлених укладеним договором послуг та не повернув отриманих на підставі вказаного договору коштів.

Так, з метою досудового врегулювання конфлікту, адвокатом Ковбасюком В.А. на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою повернути кошти за ненадані послуги відповідно до Договору, але попри отримання такого листа, відповідач відповіді не надав, на особисті звернення ОСОБА_1 також не реагує, кошти повернуті не були.

Представник посилається на пункт 10.1 Договору, в якому передбачено право позивача відмовитись в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору. Зазначено, що ОСОБА_1 народила дитину в іншому медичному закладі.

В позовній заяві також зазначено, що ОСОБА_1 через стрес та навколишній фактор, що не залежав від її волі, прийшлось екстрено змінювати місце проведення пологів, увесь цей час після народження дитини, знаходячись в стані постпологового синдрому, який підсилюється навколишньою ситуацією, вона докладає багато зусиль для повернення належних їй грошових коштів за ненадані медичні послуги.

У зв`язку із вищезазначеним, представник позивачки просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 93 070 грн та судовий збір у розмірі 930,70 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» подало апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що позивачем було сплачено вартість договору у розмірі 96 940 грн, проте така вартість складається, зокрема, із страхового платежу «Безпечні пологи розширена», Програма 1 у сумі 1800 грн, які були сплачені на користь страховика ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Також апелянт посилається на те, що до вартості Договору включається ряд послуг, деякими з яких ОСОБА_1 скористалась й у відповідності до абзацу 5 пункту 10.1 Договору пацієнту повертається сплачена сума за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Так, 22 січня 2022 року проведено експертне УЗД, вартість якого складає 910 грн, 21 лютого 2022 року проведено повторну консультацію лікаря акушера-гінеколога, вартість якої складає 780 грн та 22 лютого 2022 року проведено кардіотокографію (КТГ), вартість якої - 380 грн.

Крім того, апелянт вказує, що у відповідності до положень п.10.1 Договору з ведення пологів передбачено, що договір припиняється у разі проведення пологів пацієнта в іншому лікувальному закладі або місці. Вказано, що позивачем було надано документ, а саме копію свідоцтва про народження дитини, згідно якого дитина народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане, на думку апелянта, свідчить про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір припинив свою дію ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з проведенням пологів в іншому лікувальному закладі.

В апеляційній скарзі також вказано, що у зв`язку із збройною агресією росії проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні з 24 лютого 2022 року, дію якого продовжено і по сьогодні. Апелянт вважає, що вказані форс-мажорні обставини та дія воєнного стану, стали тими обставинами непереборної сили для товариства, що унеможливлювали виконання взятих зобов`язань перед позивачем за укладеним договором, оскільки будівля пологового будинку зазнала обстрілів та значних пошкоджень від російських окупантів. ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було вимушено призупинити свою роботу у Пуща-Водиці та не приймати пацієнтів до 01 вересня 2022 року.

Апелянт вважає, що з огляду на дію воєнного стану на території України та дію форс-мажорних обставин на весь період воєнного стану, про що безпосередньо вказану у листі ТПП України, зобов`язання сторін продовжуються на цей період, та відповідно, відсутні підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Тому відповідач вбачає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог позивача саме з огляду на передчасність такого звернення у зв`язку із відсутністю порушеного у позивача права з огляду на дію форс-мажорних обставин на території України.

З огляду на вищевикладене, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» просило скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 22 січня 2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» (медичний заклад) та ОСОБА_1 (пацієнт) укладено Договір №63Р/01/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Люкс», за умовами якого медичний заклад зобов`язався протягом строку дії договору та на його умовах надати пацієнту якісну та кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта згідно діючих нормативних документів та стандартів у галузі охорони здоров`я, а пацієнт зобов`язався прийняти медичну допомогу та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені договором (а.с.14-21).

Відповідно до п. 3.1 Договору, медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу Пацієнту в межах цього Договору.

У відповідності до п. 3.3 договору - позивач зобов`язується прибути в медичний заклад для проведення пологів з паспортом та обмінною картою.

Згідно п.8.1. та п.8.4 Договору, вартість послуг, наданих за цим договором, становить 96 940 грн, в тому числі з них: 87 528 грн без ПДВ, 9412 з ПДВ, в тому числі ПДВ становить 1568,67 грн. Вартість медичної допомоги сплачується пацієнтом одноразово у формі 100 % передплати, в день підписання договору.

Пунктами 9.3, 9.4 Договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього Договору у разі виникнення форс-мажорних обставин, які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки за цим договором. До таких обставин віднесено, зокрема війну та воєнні дії.

Відповідно до п. 9.5 Договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.

Згідно з п. 10.1 Договору передбачено, що дія цього договору може бути достроково припинена, зокрема, з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я Головного лікаря Медичного закладу, із зазначенням причин розірвання Договору. В цьому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення від пацієнта, при цьому пацієнту, на його письмову вимогу, повертається сплачена за договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Також вказаним пунктом договору передбачено, що дія цього договору припиняється у разі якщо неможливість виконати договір медичним закладом виникла з вини пацієнта (пацієнт провів пологи в іншому лікувальному закладі або місці). В такому випадку пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена сума за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи також було встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивачем по договору було сплачено 96 940 грн, яка складається з основної суми договору ведення пологів - вартість із 7 % знижкою складає 42 864 грн та страхового платежу «Безпечні пологи розширена», програма 1 - вартість 1 800 грн.

Сплата позивачем вказаних грошових коштів також підтверджується наданою копією рахунку-фактури №70559 від 22 січня 2022 року (а.с.22).

Згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210003597 від 22 січня 2022 року сплачена позивачем сума у розмірі 1 800 грн була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с.68-72).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02 квітня 2022 року у ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце народження місто Чернівці (а.с.41).

Позивачем також було надано медичні документи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 народила доньку у пологовому будинку м. Чернівці (а.с.39-40).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 направила на адресу відповідачаповідомлення-вимогу про припинення договору та повернення сплачених грошових коштів за Договором №63Р/01/2022 (а.с.33).

Вказаний листТОВ «Пологовий будинок «Лелека» отриало 05 квітня 2022 року (а.с.33).

Крім того, 10 липня 2023 року ОСОБА_1 направила на адресу відповідача засобами поштового зв`язку претензію щодо повернення коштів за невиконаним договором про надання медичних послуг та відшкодування моральної шкоди, відповідно до якої просила повернути грошові кошти у розмірі 96 940 грн, а також відшкодування моральну шкоду у розмірі 50 000 грн (а.с.23-29).

У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору (а.с.53).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , мотивував своє рішення тим, що відповідач не виконав умови Договору з надання медичних послуг і сплачені позивачем кошти не повернув. При цьому, пунктом 10.1 Договору передбачено право позивача відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору. Судом зазначено, що відповідно до наданих доказів позивач народила дитину в іншому медичному закладі. Втім, суд зазначив, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Апеляційний суд в цілому погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до положень статті 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (статті 617 ЦК України).

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Так, судом встановлено та сторонами по справі не заперечується факт того, що 22 січня 2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» (медичний заклад) та ОСОБА_1 (пацієнт) укладено Договір №63Р/01/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Люкс».

Матеріалами справи також підтверджується, що позивач ОСОБА_1 сплатила повну вартість послуг, відповідно до умов укладеного договору, а саме у розмірі 96 940 грн.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачка не змогла скористатись послугами відповідача й керуючись положеннями 10.1 Договору №63Р/01/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Люкс» від 22 січня 2022 року, направила відповідачу повідомлення про повернення коштів.

Щодо посилання апелянта на обставини непереборної сили, а саме військова агресія російської федерації проти України, то апеляційний суд керується наступним.

Так, відповідачем було надано лист Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, де вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

Визначення обставин непереборної сили міститься в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Відповідно до положень ч.2 ст.14-1 вказаного вище закону Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17, зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних (пункт 76).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (пункт 77).

Разом з тим, для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), (в даному випадку лист Торгово-промислової палати України), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, підтвердити, що за місцем знаходженням ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» відбувались бойові дії, медичний заклад не мав можливості здійснювати свою діяльність й позивач ОСОБА_1 , у зв`язку із вказаним, не змогла отримати послуги по спостереженню вагітності.

Встановивши, що оскільки умовами договору, укладеного сторонами, передбачено право позивача на розірвання договору в односторонньому порядку, що тягне за собою припинення зобов`язань та повернення на вимогу пацієнта сплаченої ціни договору (за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту), та що позивач скористалась цим правом і її відмова від укладених договорів була отримана відповідачем по справі 05 квтіня 2022 року, однак вимога про повернення сплачених коштів ним виконана не була, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення цих коштів на користь позивача з відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв