Справа № 214/3047/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сіденка С.І.

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

за відсутності сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 21880,99 грн., моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн. та судові витрати, посилаючись на вину відповідача у вчиненні ДТП.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона є власником транспортного засобу Volkswagen Passat, днз. НОМЕР_1 . 04.03.2023 року о 13-20 год. в м. Кривий Ріг, Саксаганський район, пр. Героїв-підпільників, 1б водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом BMW 3301, державний номерний знак НОМЕР_2 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував, не набрав безпечної швидкості, що дає змогу постійно контролювати та дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача, який рухався попереду. Внаслідоку ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано мматеріальних збитки. Постраждалі внаслідок ДТП відсутні.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22.03.2023 відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення.

Позивач вказує, що внаслідок ДТП їй була заподіяна моральна шкода, яка виразилась в негативних емоціях та стресі внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, відновлення якого тривало понад три тижні, що змусило змінювати звичайний розклад її життя, завдавало їй незручності у повсякденному житті, призвело до додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусилля з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків, організації свого життя. Завдану відповідачем позивачу моральну шкоду остання оцінює на рівні 15000 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач не погодився з позовними вимогами в частині відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, посилаючись на те, що позов в цій частині заявлено до ненележного відповідача.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди також не визнав, вказуючи, що позивачем не надано доказів завдання їй моральної шкоди, внаслідок ДТП ніхто не постраждав, експертизи оцінки моральної шкоди позивачем не надано, взагалі будь-яких даних які б свідчили про завдання їй моральної шкоди не надано, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Ухвалою від 05.09.2023 (суддя Прасолов В. М.) позовна заява прийнята в провадження із призначенням до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Після звільнення судді ОСОБА_3 справу передано на розгляд судді Сіденка С. І., яка ухвалою від 22.04.2024 прийнята до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою від 11.06.2024 позовну заяву залишено без розгляду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 21880,99 грн.

Сторони у судове засідання не з`явились.

У поданій до суду заяві позивач просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує, про що надав суду відповідну заяву.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Volkswagen Passat, днз. НОМЕР_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 12) та сторонами по справі не заперечується.

04.03.2023 року о 13-20 год. в м. Кривий Ріг, Саксаганський район, пр. Героїв-підпільників, 1б водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом BMW 3301, державний номерний знак НОМЕР_2 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував, не набрав безпечної швидкості, що дає змогу постійно контролювати та дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.

Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.03.2022, яка набрала законної сили 03.04.2024, притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (а. с. 10).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «ВУСО».

У листі за вих № 1099/2283100 від 29.03.2023 ПрАТ «ВУСО» повідомило позивача, що сума страхового відшкодування складає 17460,96 грн. (а. с. 15).

Згідно із частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Цивільного кодексу Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частинами третьою, четвертоюстатті 23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріалами справи, зокрема постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.03.2022, яка набрала законної сили 03.04.2024 встановлено вину відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, де постраждалою особою є позивач.

Оцінивши наявні в справі докази та доводи позивача, суд дійшов висновку, що позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП поніс моральні страждання і має право на відшкодування моральної шкоди.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо ненадання позивачем доказів завдання їй моральної шкоди внаслідок ДТП, зокрема експертної оцінки розміру моральної шкоди, оскільки факт ДТП мав місце, внаслідок чого позивачу завдано моральної шкоди, що відповідачем не спростовано.

При вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги факт пошкодження майна позивача внаслідок протиправних дій позивача та відсутність постраждалих осіб у ДТП.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань позивача, ступеня вини відповідача ОСОБА_2 у вчинені ДТП, завдання матеріальної шкоди позивачу пошкодженням його майна, відсутність постраждалих осіб у ДТП та оцінює моральну шкоду, завдану позивачу у розмірі 5 000,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене, проаналізувавши докази, які містяться у матеріалах справи у їх сукупності та норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 357,87 грн., що є пропорційною сумою задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263- 265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) 5000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) у рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору у розмірі 357,87 грн. (триста п`ятдесят сім грн. 87 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Сіденко