Справа № 626/1769/24
Провадження № 2-о/626/205/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.

за участю секретаря Зінченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краснограді, у відсутності сторін, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 із заінтересованими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був рідним сином, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якого в свідоцтві про смерть прізвище вказане як « ОСОБА_4 ».

В заяві ОСОБА_1 посилається на те, що вона 12 квітня 2007 року, зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №8 Наталинською сільською радою Красноградського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 15.02.2012 року.

ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 16.02.1980 року.

Батько ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , але у свідоцтві про смерть серія НОМЕР_3 від 16.10.2006 року, виникли розбіжності в написанні його прізвища, адже прізвище вказане як « ОСОБА_4 ».

В свідоцтві про народження, серія НОМЕР_4 від 18.07.1969 року, ОСОБА_3 , його прізвище вказане як « ОСОБА_4 » на російській мові, також в свідоцтві про одруження, серії НОМЕР_5 від 31.01.1970 року, прізвище ОСОБА_3 , вказане як « ОСОБА_6 ».

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 06.02.2007 року по справі №2-о-17/2007 р., було встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , був чоловіком ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , було призвано на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_6 , за званням: старший солдат.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , загинув у бою за нашу Батьківщину, недоторканність та територіальну цілісність України, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України №470 від 11.12.2022 року та свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_7 від 01.09.2022 року.

Факт просить встановити з метою оформлення одноразової грошової допомоги на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Від представника заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , надійшла письмова заява, відповідно до якої вона підтримала заяву та просила її задовольнити, а розгляд справи просила проводити без її участі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 10.05.2024 року подав до суду заяву в якій просить справу розглядати за відсутності представника та прийняти рішення на розсуд суду.

06.06.2024 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України було подано до суду письмові пояснення, згідно яких останній просить розгляд справи здійснити без участі їх представника. Крім того, просить залишити заяву без розгляду, посилаючись на те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки заява про встановлення факту родинних відносин пов`язана з визнанням права на виплати, передбачені законодавством про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, компенсації та гарантії.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, визнаючи мету встановлення вищезазначеного факту, заявник посилається на необхідність реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Від встановлення юридичного факту залежить підтвердження за заявницею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявниці, їх виникнення, існування та припинення. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно правових відносин, а отже не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Щодо наданих письмових пояснень заінтересованої особи Міністерства оборони України суд зазначає наступне.

Як вбачається зі ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Велика Палата ВС звернула увагу, що існує два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню в позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Зокрема, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Отже, судом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту родинних відносин між фізичними особами, є суд цивільної юрисдикції відповідно до ст. 19 ЦПК України та п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

При цьому в одному провадженні не можуть бути поєднані вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій.

Також Велика Палата ВС звернула увагу на неефективність підходу до визначення юрисдикційності спорів про встановлення юридичних фактів у судовому порядку залежно від мети звернення та наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Адже це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності доказування одних і тих же обставин, подій та фактів при кожному зверненні до судів різних юрисдикцій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 12 квітня 2007 року, зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №8 Наталинською сільською радою Красноградського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 15.02.2012 року.

ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 16.02.1980 року.

Батько ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , але у свідоцтві про смерть серія НОМЕР_3 від 16.10.2006 року, виникли розбіжності в написанні його прізвища, адже прізвище вказане як « ОСОБА_4 ».

В свідоцтві про народження, серія НОМЕР_4 від 18.07.1969 року, ОСОБА_3 , його прізвище вказане як « ОСОБА_4 » на російській мові, також в свідоцтві про одруження, серії НОМЕР_5 від 31.01.1970 року, прізвище ОСОБА_3 , вказане як « ОСОБА_6 ».

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 06.02.2007 року по справі №2-о-17/2007 р., було встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_8 или ОСОБА_9 , був чоловіком ОСОБА_5 . Даним рішенням фактично встановлено, що в свідоцтві про смерть помилково зазначено прізвище померлого ОСОБА_3 , як ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , було призвано на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_6 , за званням: старший солдат.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , загинув у бою за нашу Батьківщину, недоторканність та територіальну цілісність України, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України №470 від 11.12.2022 року та свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_7 від 01.09.2022 року.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_9 № 826/3 від 05.04.2024 року, яким відповідно до пункту 4.6. Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністра оборони України від 25.01.2023 № 45, просив довести витяг з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум батькам, одному із подружжя, який не одружився вдруге, дітям, які не досягли повноліття, утриманцям загиблого (померлого) ОСОБА_2 з долученим Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 березня 2024 року № 52/168, дружині та сину загиблого 28.08.2022 року у період дії воєнного стану старшого солдата ОСОБА_2 ( ОСОБА_10 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_7 від 01.09.2022 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 17.12.2023 № 321/КЦ/10343 в розмірі 2/4 частини 15000000 грн., в сумі 7500000 у рівних частках кожному.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час воєнного стану» у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Таким чином, встановлення факту родинних відносин між загиблим сином та померлим батьком не порушує права інших осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а лише тягне за собою перерозподіл частки такої виплати між особами, які мають права на її отримання.

У Постанові ВС від 14 грудня 2022 року № 180/2132/21 суд висловив позицію, що під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19.

Існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (Постанови ВС від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц; від 15 листопада 2021 року № 554/10125/20; від 03 серпня 2022 року № 759/12740/21).

Підтвердження факту родинних відносин має значення для охорони прав та інтересів заявниці і створює умови для здійснення нею майнових прав щодо отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб; у ході розгляду справи обставин, які б вказували на виникнення спірних правовідносин про право, не виникло.

Тобто право на призначення одноразової грошової допомоги міг мати і батько загиблого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , але він помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а у свідоцві про його смерть помилково зазначено його прізвище як « ОСОБА_4 ».

В зв`язку з цим на даний час заявник не може підтвердити, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був рідним сином, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якого в свідоцтві про смерть прізвище вказане як « ОСОБА_4 ».

Встановлено, що метою звернення заявника до суду є встановлення факту родинних відносин між померлим батьком та померлим сином, є забезпечення умов реалізації ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової державної допомоги у відповідних частках.

Відповідно до п.7 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити у розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був рідним сином, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якого в свідоцтві про смерть прізвище вказане як « ОСОБА_4 ». Таким чином, суд вважає за потрібне задовольнити вимоги заявника в повному обсязі.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, від сплати судового збору звільнена на підставі ст. 5 ч. 1 п. 9 ЗУ «Про судовий збір» та враховуючи, що згідно вимог ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4-5, 315 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, між фізичними особами, а саме, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був рідним сином, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якого в свідоцтві про смерть прізвище вказане як « ОСОБА_4 ».

Судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд.

Суддя