ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 липня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/5438/23

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/433/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Чернігівська обласна державна адміністрація, Державна

казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Супруна О.П. від 14 грудня 2023 року, місце ухвалення рішення - м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 15 грудня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м.Чернігова з даним позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якому просив: стягнути з Чернігівської обласної державної адміністрації на його користь матеріальну шкоду у сумі 195 136 грн. 70 коп.; стягнути з Чернігівської обласної державної адміністрації на його користь моральну шкоду у сумі 150 000 грн. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що 31.12.1992 року йому, у зв`язку із участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році, було видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 3), перереєстроване у встановленому порядку. Рішенням Тимчасової комісії при Чернігівській ОДА по перевірці правильності видачі посвідчень Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 25.06.1997 року №4 було підтверджено правильність видачі позивачу посвідчення. Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 09.09.2021 року №89, захворювання, яке було виявлене у позивача, пов`язане із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У зв`язку з цим, позивачу з 12.10.2021 року безтерміново було встановлено другу групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач зазначав, що він має 70% втрати працездатності. У зв`язку із даними обставинами, позивач звернувся до Ніжинської РДА із заявою про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році категорії 1, згідно постанови Кабінету Міністрів України №551 від 11.07.2018 року. Листом від 26.11.2021 року №01-19/4351 Ніжинською РДА було направлено до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської області подання про видачу позивачу посвідчення, із необхідним списком документів. Проте, рішенням Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, оформленим протоколом від 29.12.2021 року №13, на підставі представлених документів, було встановлено факт необґрунтованої видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 3. При цьому, було зазначено, що позивач виконував роботи в зоні відчуження у 1989 році менше 30-ти календарних днів, і тому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 3) підлягає вилученню. У видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1 ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку із встановленням факту необґрунтованості видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 3, серії НОМЕР_1 . Вважаючи вказане рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2023 року, позов ОСОБА_1 було задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, що діє при Чернігівській обласній державній адміністрації, оформлене протоколом від 29.12.2021 року №13, в частині визнання необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 серії НОМЕР_1 ; зобов`язано Чернігівську обласну державну адміністрацію повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо видачі посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 серії А згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року №551, та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. На виконання вищевказаного рішення суду, Комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, що діє при Чернігівській обласній державній адміністрації, було розглянуто документи ОСОБА_1 , та прийнято рішення, оформлене протоколом від 20.02.2023 року №3, про видачу позивачу посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 серії НОМЕР_2 . Листом Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 21.02.2023 року №04-15/1231 було повідомлено Управління соціального захисту населення Ніжинської райдержадміністрації про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2023 року, та видачу ОСОБА_1 посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 серії НОМЕР_2 , яке необхідно отримати у Департаменті соціального захисту обласної державної адміністрації, для подальших відповідних дій в установленому порядку. Про рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, що діє при Чернігівській обласній державній адміністрації, позивача було повідомлено 21.02.2023 року у телефонному режимі. Посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 серії НОМЕР_2 було отримано особисто ОСОБА_1 24.02.2023 року. За доводами позивача, у зв`язку із незаконним позбавленням Чернігівською обласною державною адміністрацією статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, за період з 29.12.2021 року по 24.02.2023 року ним було недоотримано пенсію в розмірі 195 136 грн. 70 коп. Позивач стверджує, що порушення його прав, неможливість реалізувати конституційне право на належний розмір допомоги та використання пільг, які надавав статус ліквідатора, заподіяли йому моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, відчутті приниження, образи, незахищеності, безнадійності. Розмір заподіяної йому моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює у 150 000 грн.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06.07.2023 року дану справу було передано на розгляд за підсудністю Деснянському районному суду м.Чернігова.

07.12.2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Деркач В.В. звернувся до суду першої інстанції із заявою про уточнення позовних вимог по справі №751/5438/23 (а.с.238-239, том 1), в якій просив:

1. Стягнути з Чернігівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 (код РНКОП ) 1 594 грн. 32 коп. недоотриманої додаткової пенсії учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 3 категорії.

2. В решті позовні вимоги залишити без змін.

Вказана заява позивача протокольною ухвалою суду першої інстанції від 07.12.2023 року була прийнята судом першої інстанції, і розцінена, як заява про зменшення позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди - з 195 136 грн. 70 коп. до 1 594 грн. 32 коп., і саме в такому обсязі в подальшому розглядалася позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.12.2023 року позов ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково. Судом стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000 грн. 00 коп., у відшкодування моральної шкоди, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Чернігівської обласної державної адміністрації на користь держави 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі (уточненій) ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.12.2023 року скасувати, та задовольнити його позовні вимоги, а саме: стягнути з Чернігівської ОДА на його користь 1 594 грн. 32 коп. недоотриманої додаткової пенсії учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії; стягнути з Чернігівської ОДА на його користь матеріальну шкоду в розмірі 195 136 грн. 70 коп.; стягнути з Чернігівської ОДА на його користь моральну шкоду у сумі 150 000 грн. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 14.12.2023 року щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є незаконним, і тому підлягає скасуванню. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що заподіяну моральну шкоду він, як позивач, оцінював у розмірі 150 000 грн., яку просив стягнути з Чернігівської обласної державної адміністрації, але суд першої інстанції стягнув на користь позивача лише десять тисяч гривень моральної шкоди, що не відповідає реальному розміру моральної шкоди та не забезпечує компенсації заподіяних позивачу душевних страждань. Апелянт вважає, що його порушене право на отримання збільшеної пенсії та певних соціальних пільг, не відновлено. За доводами апелянта, лише після рішення суду, у лютому 2023 року він отримав збільшене пенсійне забезпечення, та пільги, на які мав право з 2021 року, після визнання його особою із інвалідністю 2 групи. Для реалізації зазначених прав, апелянт звернувся до місцевих органів державної влади, проте, як стверджує апелянт, вони своїми діями стали на заваді, та повідомили позивачу, що його посвідчення ліквідатора Чорнобильської AEC видано безпідставно, при цьому, жодних пояснень не сприймали, а посвідчення вилучили. За даних обставин, апелянт вважає, що він має право на повернення незаконно утриманих коштів та компенсацію, у вигляді грошового еквіваленту за період, коли він мав фактичне право на ix отримання, але не отримав через неправомірні Чернігівської ОДА, за період із листопада 2021 року по 24 лютого 2023 року. Апелянт також звертає увагу, що 07.12.2023 року його адвокат, враховуючи відомості, які надійшли на вимогу суду з ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо перерахунку його пенсії, подала заяву фактично про доповнення його позову вимогою нового змісту: 1. Стягнути з Чернігівської ОДА на користь ОСОБА_1 1 594 грн. 32 коп. недоотриманої додаткової пенсії учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії. 2. В решті позовні вимоги залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Чернігівська обласна державна адміністрація просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , та залишити без змін рішення суду першої інстанції від 14.12.2023 року (а.с.95-98, том 2).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Державна казначейська служба України заперечує проти вимог апелянта (а.с.103-104, том 2).

В судовому засіданні апеляційного суду представники Чернігівської обласної державної адміністрації, Державної казначейської служби України підтримали доводи поданих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 31.12.1992 року позивачу, у зв`язку із участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році, було видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 3), перереєстроване у встановленому порядку.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на рішення Тимчасової комісії при Чернігівській ОДА по перевірці правильності видачі посвідчень Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 25.06.1997 року №4, яким підтверджено правильність видачі йому посвідчення. Крім того, позивач зазначає, що згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 09.09.2021 року №89, захворювання позивача пов`язане із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №560237 від 16.11.2021 року, позивачу з 12.10.2021 року безтерміново встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.17-18, том 1).

Згідно із довідкою від 16.11.2021 року серії 12 ААА №039623, ОСОБА_1 має 70% втрати працездатності (а.с.19-20, том 1).

Позивач звернувся до Ніжинської РДА із заявою про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році категорії 1, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року№551. За твердженнями позивача, листом від 26.11.2021 року №01-19/4351 Ніжинською РДА було направлено до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської області подання про видачу йому посвідчення, із необхідним списком документів.

Позивач, посилаючись на рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, оформленим протоколом від 29.12.2021 року №13, стверджує, що на підставі наданих документів, було встановлено факт необґрунтованої видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 3. Зазначено, що позивач виконував роботи в зоні відчуження у 1989 році менше 30-ти календарних днів, і тому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 3) підлягає вилученню. У видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1, ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку із встановленням факту необґрунтованості видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 3, серії НОМЕР_1 .

Вважаючи вказане рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2023 року, позов ОСОБА_1 було задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, що діє при Чернігівській обласній державній адміністрації, оформлене протоколом від 29.12.2021 року №13, в частині визнання необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 серії НОМЕР_1 ; зобов`язано Чернігівську обласну державну адміністрацію повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо видачі посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 серії А, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року №551, та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с.35-42, 43-49, том 1).

На виконання вищевказаного рішення суду, Комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, що діє при Чернігівській обласній державній адміністрації, було розглянуто документи ОСОБА_1 , та прийнято рішення, оформлене протоколом від 20.02.2023 року №3, про видачу йому посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 серії НОМЕР_2 (а.с.135, том 1).

Листом Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 21.02.2023 року №04-15/1231 було повідомлено Управління соціального захисту населення Ніжинської райдержадміністрації про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2023 року, та видачу ОСОБА_1 посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 серії НОМЕР_2 , яке необхідно отримати у Департаменті соціального захисту обласної державної адміністрації для подальших відповідних дій в установленому порядку (а.с.136, том 1).

Як вбачається із листа Управління соціального захисту населення Ніжинської районної державної адміністрації від 22.02.2023 року №84, дружину ОСОБА_1 про рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, що діє при Чернігівській обласній державній адміністрації, було повідомлено 21.02.2023 року в телефонному режимі (а.с.137, том 1).

Посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 серії А №063571 було отримано особисто ОСОБА_1 24.02.2023 року, що підтверджується записом в журналі реєстрації та видачі посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.138,139, том 1).

Як вбачається із наведеного, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року було виконано Чернігівською обласною державною адміністрацією 24.02.2023 року у добровільному порядку, без відкриття виконавчого провадження.

Позивач зазначав, що у зв`язку із незаконним позбавленням Чернігівською обласною державною адміністрацією його статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, за період з 29.12.2021 року по 24.02.2023 року, ОСОБА_1 недоотримано пенсію у розмірі 195 136 грн. 70 коп.

07.12.2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Деркач В.В. звернувся до суду першої інстанції із заявою про уточнення позовних вимог по справі №751/5438/23, в якій просив:

1. Стягнути з Чернігівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 (код РНКОП ) 1 594 грн. 32 коп. недоотриманої додаткової пенсії учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 3 категорії.

2. В решті позовні вимоги залишити без змін.

Вказана заява протокольною ухвалою суду першої інстанції від 07.12.2023 року була прийнята судом і розцінена, як заява про зменшення позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди - з 195 136 грн. 70 коп. до 1 594 грн. 32 коп., і саме в такому обсязі в подальшому розглядалася позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.12.2023 року №2500-0802-7/81667 на запит суду першої інстанції вбачається, що у зв`язку із вилученням у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, була знята додаткова пенсія, віднесеним до 3 категорії ЧАЕС, у розмірі 113,88 грн., але вона була компенсована індексацією в тому ж розмірі, і тому загальний розмір пенсії після цього не змінився та становив ті ж 2 200,00 грн.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.12.2023 року, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції зазначив, що оскільки наявними у справі доказами не підтверджується завдання позивачу матеріальної шкоди у визначеному ним розмірі, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції погодився із доводами позивача, що неправомірні дії Чернігівської ОДА викликали у позивача почуття приниження, образи, незахищеності, безнадійності, нераціонального витрачання життєвого часу на звернення до суду, збирання доказів для відновлення своїх прав, підвищеної психоемоційної напруги, але визнав визначений позивачем розмір моральної шкоди значно завищеним. За даних обставин, суд першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи добровільне виконання Чернігівською обласною державною адміністрацією судового рішення, визначив розмір морального відшкодування на користь позивача - 10 000 грн., зазначивши, що вказана сума буде достатньою сатисфакцією понесених позивачем страждань. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що визначена сума моральної шкоди на користь позивача підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, а не з Чернігівської обласної державної адміністрації.

З відповіді ГУ ПФУ в Чернігівській області від 05.12.2023 року на адресу суду першої інстанції вбачається, що за період з 01.06.2021 року по 23.02.2023 року ОСОБА_1 отримував пенсію за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За період з 01.06.2021 року по 30.06.2021 року розмір пенсійної виплати становив 2 200 грн.; за період з 01.07.2021 року по 30.11.2021 року розмір пенсійної виплати становив 2 200 грн.; за період з 01.12.2021 року по 28.12.2021 року розмір пенсійної виплати становив 2 200 грн.; з 29.12.2021 року, у зв`язку з вилученням посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС була знята додаткова пенсія в розмірі 113,88 грн., в результаті чого розмір пенсійної виплати становив 2 200 грн.; за період з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року розмір пенсійної виплати становив 2 300 грн., за період з 01.04.2022 року по 31.11.2022 року розмір пенсійної виплати становив 2 300 грн., за період з 01.12.2022 року і до 23.02.2023 року розмір пенсійної виплати становив 2 500 грн. 24.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перехід на пенсію по інвалідності, у зв`язку з чим розмір його пенсійної виплати з 24.02.2023 року становив 11 732,52 грн., а з 01.03.2023 року, і до часу видачі цієї довідки, розмір пенсійної виплати позивача становить 13 232,52 грн. (а.с.248-249, том 1).

Обґрунтовуючи підстави заявленого позову, ОСОБА_1 вказував, що у зв`язку із незаконним позбавленням Чернігівською обласною державною адміністрацією його статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, за період з 29.12.2021 року по 24.02.2023 року позивачем недоотримано пенсію в розмірі 195 136 грн. 70 коп.

На запит Чернігівського апеляційного суду ГУ ПФУ в Чернігівській області 10.05.2024 року надало довідку про розмір пенсійної виплати по 2 групі інвалідності, відповідно до статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яку отримував би ОСОБА_1 за період з 29.12.2021 року по 23.02.2023 року, у разі його звернення із заявою про перехід на пенсію по інвалідності з 29.12.2021 року. Із наданої довідки вбачається, що розмір даної пенсійної виплати з 29.12.2021 року по 28.02.2022 року становив би 11 844,37 грн.; з 01.03.2022 року по 30.06.2022 року - 13 387,28 грн.; з 01.07.2022 року по 30.11.2022 року - 13 424,48 грн.; з 01.12.2022 року по 23.02.2023 року - 13 450,88 грн. (а.с.124, том 2).

Таким чином, різниця у загальному розмірі пенсійних виплат, які ОСОБА_1 фактично отримав за період з 29.12.2021 року по 24.02.2023 року, та загальним розміром пенсійних виплат, які отримав би ОСОБА_1 за період з 29.12.2021 року по 24.02.2023 року, у разі його звернення із заявою про перехід на пенсію по інвалідності 29.12.2021 року, складає 152 112,90 грн.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

При визначенні питання належності спору до юрисдикції суду, постає два питання: по-перше, чи підлягає спір вирішенню судами, тобто чи є він юридичним, в розумінні статті 124 Конституції України, якщо так, то до юрисдикції якого суду належить вирішення такого спору.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського і адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Відповідно до частини першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України, визначено поняття публічної служби.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Предметом заявленого ОСОБА_1 позову є стягнення коштів, які, на думку позивача, є недоотриманою ним з вини Чернігівської ОДА пенсією, та відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями Чернігівської ОДА, встановленими рішенням адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 263 КАС України, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №750/1668/17 (провадження №14-599цс18), від 03 липня 2019 року у справі №750/1591/18-ц (провадження №14-261цс19), спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсій та інших соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади, як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

У постанові від 04 березня 2020 року у справі №757/63985/16 (провадження №14-556цс19) Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок, що суди помилково визначили предметну юрисдикцію спору, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, оскільки не врахували, що спір щодо недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади, як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Спір стосовно недоотриманих сум пенсії також є публічно-правовим, оскільки виник з публічно-правових відносин, пов`язаних зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії, а тому він повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №127/3233/19 (провадження№14-588цс19).

У постанові від 09 лютого 2021 року у справі №520/17342/18 (провадження №14-158цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист та/або відновлення будь-якого права судом здійснюється шляхом ухвалення судового рішення, як акта правосуддя. Однак судове рішення, незважаючи на те, що має ознаки нормативності, не породжує жодних правовідносин чи прав та/або обов`язків, а лише шляхом застосування відповідного способу захисту права, визначеного законом або договором, трансформує права та/або зобов`язання учасників правовідносин в іншу, прийнятну для позивача форму.

Зокрема, наявність судового рішення про відновлення прав на грошові суми (соціальні виплати), не нараховані та/або не виплачені як доходи, не змінює правової природи правовідносин учасників цього спору, оскільки за своєю юридичною природою рішення суду не породжує нових прав та/або зобов`язань, а як спосіб захисту порушеного права на їх отримання лише трансформує та/або підтверджує існуючі зобов`язання з їх виплати у спосіб, обраний позивачем.

Спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі, після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (див. постанову Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі №570/4129/20 (провадження №61-14586св21)).

Аналіз положень частини п`ятої статті 21 КАС України та частини першої статті 19 КАС України, у їх поєднанні, дозволяє зробити висновок, що юрисдикція спору про відшкодування моральної шкоди із суб`єкта владних повноважень визначається як за правовою природою правовідносин, зокрема публічно-правових, так і у зв`язку з тим, чи пред`явлено позов про стягнення моральної шкоди в одному проваджені з вимогою про вирішення публічно-правового спору.

Оскільки спір щодо стягнення недоотриманих сум пенсії підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, спір за позовними вимогами про відшкодуванням моральної шкоди також підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи позов ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції не визначився із правовою природою спірних правовідносин, не звернув увагу на суб`єктний склад учасників справи, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про підсудність зазначеної справи суду цивільної юрисдикції та розглянув її по суті.

Враховуючи суб`єктний склад сторін спору та характер спірних правовідносин, спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

За даних обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції від 14.12.2023 року підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 4 статті 377 ЦПК України, у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Зважаючи на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права щодо правил юрисдикції, що є підставою для скасування ухваленого судового рішення, незалежно від доводів апеляційної скарги та закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо правильності вирішення спору по суті судом першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.12.2023 року - підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України та частиною першою статті 377 цього Кодексу, із роз`ясненням позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Також апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу його право протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови апеляційного суду, звернутися до Чернігівського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями: п.1 ч.1 статті 255; 256, 367; ч.1 статті 377, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 грудня 2023 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційного суду позивач ОСОБА_1 може звернутися до Чернігівського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: