ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/135/24
17 липня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Цимбал І.К.
при секретарі - Козін В.Є.
з участю сторін: представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву адвоката Мостовенко Ю.В., про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання права спільної сумісної власності, поділ майна, усунення перешкод в користуванні,-
25.06.2024 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява адвоката Мостовенка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 18 500 грн. Про понесення таких витрат заявник зазначив у судових дебатах та протягом встановленого терміну подав відповідні докази.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 , заяву підтримав, просив задовольнити.
представник позивача проти задоволення заяви щодо ухвалення додаткового рішення суду заперечувала, просила відмовити в її задоволенні. посилаючись на те, що договір про надання правничої допомоги був укладений між АО «А.Г. Партнерс» та ОСОБА_4 , в той час як його інтереси в суді представляв ОСОБА_2 . Крім того, договором не визначено ні форму гонорару, та порядок його обчислення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно матеріалів справи, вбачається, що правова допомога відповідачу надавалась на підставі договору про надання правової допомоги від 30.10.2023 за №30/10/23 та ордеру серії АІ№1486212 від 31.10.2023.
Пунктом 4.1 договору, передбачено розмір гонорару Об`єднання залежить від фактично наданої правової допомоги та відповідає вказаному в плані-кошторисі, який після узгодження сторонами набуває значення в додатку до Договору.
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 30.10.2023визначено перелік надання вартості правової допомоги, який становить 18 500 грн.
Відповідно до п. 2 Додаткової угоди клієнт зобов`язаний внести передоплату за даною Додатковою угодою в розмірі 18 500 грн. протягом 30 днів з моменту укладення додаткової угоди.
Відповідно до квитанції від 20.11.2023 вбачається, що відповідач ОСОБА_4 сплатив кошти в розмірі 18 500 грн., призначення платежу сплата послуг за угодою від 30.10.2023 до Договору 30/10/23.
24.06.2024 між ОСОБА_4 та партнером АО «А.Г. Партнерс» ОСОБА_2 підписано звіт №1 про надання послуг та складено акт приймання - передачі виконаних робіт №24-06/24 від 24.06.2024, відповідно до якого сторонами визначено вартість надання послуг на суму 18 500 грн.
Відповідно до постанов Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №159/5837/19, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, від 02.12.2020 у справі №317/1209/19, від 03.02.2021 у справі №554/2586/16, від 17.02.2021 у справі №753/1203/18 визначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи складність та тривалість розгляду справи в суді, а також те, що представником відповідача до закінчення судових дебатів було заявлено, про відшкодування витрат на правову допомогу в разі відмови в задоволенні позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявником подано належні докази обґрунтування розміру вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу /Т. ІІ а.с. 99-107/, у визначений законом строк, а тому заява про відшкодування витрат є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 133-137, 141, 270, 272, 273, 354 ЦПК України суд -
Заяву адвоката Мостовенко Ю.В., про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання права спільної сумісної власності, поділ майна, усунення перешкод в користуванн- задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання права спільної сумісної власності, поділ майна, усунення перешкод в користуванні.
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 500 грн.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду.