Єдиний унікальний номер 317/3812/24
Провадження номер 2/317/1072/2024
08 серпня 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Заярна Марина Анатоліївна, до Територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами,
У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Заярна М.А., звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами.
Уточнений позов обґрунтований тим, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка, як спадкоємець за законом четвертої черги, прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори. При оформленні прав на спадкове майно нотаріусом встановлено, що правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок відсутні, у зв`язку з чим 16.07.2024 державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
У зв`язку з неможливістю оформлення спадщини в нотаріальному порядку, позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Позивачка та її представник до суду не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника позивачки до суду надійшла заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд позов задовольнити та розглянути справу без її участі.
Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань, відзиву до суду не надав.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків.
Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 29.06.2010 Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , про що складено відповідний актовий запис № 16.
Згідно з копією рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21.06.2012 по справі № 0810/1989/2012, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1992 року по день його смерті.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі, у вигляді: житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи.
Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , 26.06.2010, ОСОБА_1 звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи № 269/2012.
Інших спадкоємців, відповідно до матеріалів спадкової справи не виявлено, відтак суд дійшов до висновку, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову.
Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2024, виданої державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок не зареєстровано за спадкодавцем.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, застосовуються положення ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин.
Суд встановив, що згідно з Випискою з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 05.07.2024, станом на 2010 рік головою домогосподарства житлового будинку в АДРЕСА_1 , числився ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Згідно з довідкою Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 05.07.2024, назва вулиці Жовтнева змінена на вулицю Тараса Шевченка.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка була чинною до 07.07.1994, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти.
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, який виготовлений ФОП ОСОБА_3 станом на 25.06.2024, будівлі та споруди, які розташовані в АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А» рік побудови 1964, загальною площею 77,4 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», душ літ. «Д», гараж літ. «Е», яма зливна №2 збудовані в період з 1964 по 1991 роки, самовільних побудов немає.
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивача на спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_2 та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 203, 1216-1218, 1220, 1222, 1264, 1274, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 89, 247, 258-259, 263-265, 280, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А» рік побудови 1964, загальною площею 77,4 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., прибудову літ. «а», прибудову літ. «а1», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», душ літ. «Д», гараж літ. «Е», яму зливну №2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова