Номер провадження: 22-ц/813/4877/24
Справа № 947/9866/23
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Комлевої О.С., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» на рішення Київського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2024 року у складі судді Петренка В.С.,

встановив:

У березні 2023 року, Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за договором споживчого кредиту № 2020/ОВР/225-000628 від 04 січня 2020 року у розмірі 38135,63 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту (прострочена) у розмірі 19994,10 грн., заборгованість по процентах (прострочена) у розмірі 7668,97 грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між 04.01.2020 між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2020/ОВР/225-000628 шляхом підписання заяви-договору № 2020/І_С/225-001565 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «УКРГАЗБАНК». Відповідно до якого позичальнику встановлено ліміт дозволеного овердрафту на картковому рахунку з максимальною сумою ліміту дозволеного овердрафту 300000,00 грн. зі строком дії 12 місяців з автоматичною пролонгацією, з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом 36% річних та 48% річних в разі простроченої заборгованості. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору споживчого кредиту 2020/ОВР/225-000628 від 04 січня 2020 року щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду із відповідним позовом.

Останнім рішенням Київського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2024 року в задоволенні позовної заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ АБ «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу, просить суд рішення Київського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки в суді першої інстанції відповідачем не було доведено, що саме ним не було здійснено підпис кредитного договору, а посилався лиш на втрату паспорту.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без виклику учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 368, ч.1 369 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає в повній мірі, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.04.2020 між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2020/ОВР/225-000628 шляхом підписання заяви-договору № 2020/І_С/225-001565 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «УКРГАЗБАНК». Відповідно до вказаного договору, позичальнику встановлено ліміт дозволеного овердрафту на картковому рахунку з максимальною сумою ліміту дозволеного овердрафту 300000,00 грн. зі строком дії 12 місяців з автоматичною пролонгацією, з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом 36% річних та 48% річних в разі простроченої заборгованості.

Як зазначає позивач, Банк умови Правил виконав, відповідач отримав платіжну картку та взяв на себе зобов`язання використовувати картковий рахунок та платіжну картку відповідно до умов цих Правил та чинного законодавства України. Проте у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував в результаті чого, згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за договором № 2020/ОВР/225-000628 від 01.04.2020 станом на 13.10.2022 року становить 38135,63 грн., з яких: заборгованість по кредиту (прострочена) у розмірі 19994,10 грн., заборгованість по процентах (прострочена) у розмірі 7668,97 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позові, суд виходив з того, що договір №2020/ОВР/225-000628 від 01.04.2020відповідач ОСОБА_1 не підписував, за його отриманням до АБ «Укргазбанк» не звертався, вказаний кредит було оформлено по не дійсному та підробленому документу, у зв`язку із чим та враховуючи, що факт отримання коштів відповідачем не підтверджений та інших доказів на підтвердження обставин укладення 01.04.2020 договору № 020/ОВР/225-000628 ПАТ АТ «Украгазбанк» саме з відповідачем ОСОБА_1 до суду не надано, тому суд дійшов до висновку про недоведеність, необґрунтованість та безпідставність вимог.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається зі змісту ч.3 ст. 203 ЦК України, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 215 вказаного Кодексу встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу.

Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та його відповідність внутрішній волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання такого недійсним.

Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин - це вольова і правомірна дія, яка безпосередньо спрямована на досягнення правового результату, - на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Для чинності правочину сторонам необхідно дотримуватися загальних і спеціальних вимог.

Серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначених у статті 203 цього Кодексу в частинах третій та п`ятій визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

За вимогами ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 цього Кодексу).

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п.8постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9роз`яснив, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Судовим розглядом справи встановлено, що звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 06.11.2023 та заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач ОСОБА_1 стверджував, що паспорт який виданий йому у 2000 році, був вкрадений ще у 2013 році. Після втрати паспорту, він 06.02.2014 отримав новий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Київським РВ у м. Одеса ГУДМС України в Одеській області, підставою для отримання нового паспорту, стала втрата паспорту громадянина України у зв`язку із чим 16.10.2013 він звернувся до Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області.

06.02.2014 Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видано паспорт серії НОМЕР_1 .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 209 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про недоведеність, необґрунтованість та безпідставність вимог, оскільки у ОСОБА_1 , дійсним є паспорт серії НОМЕР_1 , виданий йому Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 06.02.2014, у зв`язку із чим у відповідача не виникло зобов`язань перед позивачем щодо повернення грошових коштів на підставі договору № 2020/ОВР/225-000628 від 01.04.2020, оскільки ОСОБА_1 вказаний договір не укладав та не підписував, а також не отримував грошових коштів від АБ «Укргазбанк», що позивачем не спростовано та не надано будь-яких інших доказів на підтвердження отримання саме відповідачем грошових коштів за спірним кредитним договором, у зв`язку з чим, підстави для задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні.

Зі змісту апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк»вбачається, що фактично лише єдиним доводом апеляційної скарги банку є те, що в суді першої інстанції відповідач посилався лише на втрату паспорту, при цьому не довів, що саме ним не було здійснено підпис кредитного договору.

Проте вказані доводи скаржника є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом, ПАТ АБ «Укргазбанк» посилався на те, що 01.04.2020 між ним та ОСОБА_1 було укладено договір приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи №2020/ОВР/225-000628. З вказаної заяви-Договору №2020/ОВР/225-000628 від 01.04.2020 вбачається, що така заповнена від імені ОСОБА_1 , в ній зазначені його персональні дані зокрема, особу клієнта встановлено за допомогою паспорта громадянина України серії № НОМЕР_2 , виданого у травні 2000 року Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області (а.с. 10). Також до позовної заяви, позивачем долучено копію паспорту серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , виданого у травні 2000 року Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області (а.с. 11-12).

Разом з тим, заперечуючи щодо позовних вимог, відповідач ОСОБА_1 наголошував, що він не подавав заяв про отримання кредиту та не отримував жодних кредитів. Його паспорт, який виданий у 2000 році був вкрадений ще у 2013 році та вклеєна фотографія іншої людини, в підтвердження чого відповідач ОСОБА_1 надав до суду копію підробленого паспорту (а.с. 57) та копію оригінального паспорту (а.с. 58). Отже до матеріалів справи, позивачем було додано паспорт, який є підробленим. Також фото обличчя, яке міститься у паспорті на першому аркуші не є фото відповідача ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що в копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 16.05.2000 Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, яку надано позивачем та яка додано до заяви - Договору №2020/ОВР/225-000628 від 01.04.2020 (а.с.11), міститься фотокартка особи чоловічої статі, яка відрізняється від фотокартки ОСОБА_1 , наданої відповідачем у підтвердження своїх заперечень (а.с. 58).

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не довів, що саме ним не було здійснено підпис кредитного договору спростовуються вищевказаними обставинами.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належно засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 67 ЦПК України).

Статями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Стаття ст. 89 ЦПК України визначає принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» не містить.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: