Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1223/24
Провадження № 2-о/542/61/24
У Х В А Л А

про залишення заяви без розгляду

03 вересня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари цивільну справу за заявою адвоката Остапенка Андрія Ігоровича, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Полтавська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2024 року адвокат Остапенко А.І., який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті останнього (на час відкриття спадщини після смерті останнього), тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 липня 2024 року було відкрито провадження в порядку окремого провадження, призначено справу до розгляду (а.с. 50).

02.09.2024 року представник заінтересованої особи Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради подала до суду клопотання про залишення заяви без розгляду, оскільки встановлення факту спільного проживання необхідно заявнику для вирішення питання щодо права на спадкове майно. Зазначає, що Полтавська міська рада в повному обсязі заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, заперечує набуття заявником права на спадщину та заявляє про наявність спору про право.

В судове засідання представник заінтересованої особи Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради Кущ Я.С. не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с.75).

Заявник ОСОБА_1 та його представник заявника адвокат Остапенко А.І. в судове засідання не з`явились, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, вказавши, що не заперечують проти задоволення клопотання заінтересованої особи Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про залишення заяви без розгляду (а.с.101-102).

Суд, розглянувши заявлене клопотання, дослідивши матеріали справи, зазначає таке.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

За приписами часини 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судом встановлено, що в червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Ярового О.Б. із усним зверненням з проханням прийняти заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та видати свідоцтво про право на спадщину.

Приватний нотаріус листом №85/01-16 від 04.06.2024 роз`яснив, що протягом шести місяців після смерті ОСОБА_2 заявник не подав заяви про прийняття спадщини та з наданих документів не підтверджується факт його спільного проживання разом із померлим батьком на день його смерті.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просив встановити факт постійного проживання його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті останнього (на час відкриття спадщини після смерті останнього), тобто за станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення факту спільного проживання йому необхідно для належного оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також із змісту заяви ОСОБА_1 слідує, що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .

Так, як вбачається з витягів зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , із заявами про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття ніхто не звертався.

ОСОБА_1 , як й інші особи, на час смерті ОСОБА_2 , за однією адресою з останнім зареєстровані не були.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 25 вересня 2023 року у справі № 641/5425/21 (провадження № 61-2699св23) зроблено висновок, що «у справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідача є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

А у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2024 року по справі № 641/683/23 (провадження № 61-15387св23) зазначено, що: «задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав доведеним факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком понад п`ять років, у період з 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до дня його смерті. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив з недоведеності заявником своїх вимог. Разом із цим суд не врахував, що факт оскарження рішення місцевого суду заінтересованою особою - Харківською міською радою, доводи її апеляційної скарги, свідчить про існування спору про право. Пославшись на те, що від часу відкриття спадщини ще не минув рік, а тому Харківська міська рада не може порушувати питання про визнання спадщини відумерлою, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні скарги по суті заявлених вимог не звернувши уваги на те, що з моменту відкриття спадщини відповідно до статті 1277 ЦК України Харківська міська рада має свій інтерес щодо спадкового майна. Ураховуючи наведене, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження».

Аналогічна правова позиція прослідковується і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 травня 2024 року у справі № 367/2904/22.

Крім того, Верховний Суд у справі № 367/2904/22 зазначив, що міська рада має свій інтерес щодо спадкового майна, а тому факт, про встановлення якого просить заявник не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, так як існує спір про право.

Враховуючи наведне, суд вважає, що у даній справі наявний спір про право щодо спадкування, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 конкретно зазначив, що метою встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, є саме отримання ним спадщини.

Верховний Суд в постанові від 02.05.2024 року зазначив, що у разі відсутності спадкоємців як за законом, так і за заповітом, то орган місцевого самоврядування має свій інтерес щодо спадщини після смерті, а відтак існує спір про право.

В даному випадку, Полтавська міська рада має свій інтерес щодо спадкового майна, оскільки за приписами статті 1277 ЦК України, після спливу одного року з часу відкриття спадщини та у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування зобов`язаний подати заяву про визнання спадщини відумерлою. А у разі визнання спадщини відумерлою вона переходить у власність територіальної громади.

При цьому суд також враховує, що заінтересована особа Полтавська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, надавши пояснення на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, викладенні в ній вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення такої заяви та встановлення факту, про який просить заявник. А в клопотанні про залишення заяви без розгляду заперечували набуття заявником права на спадщину, вказуючи, що таке право заявника ними оспорюється та посилались на наявність спору про право між ними.

Отже, міська рада має свій інтерес щодо спадкового майна, а тому факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про необхідність залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки згідно із заявою, встановлення такого юридичного факту заявнику потрібно для отримання спадкового майна у власність, щодо якого інтерес також має Полтавська міська рада, яка має право відповідно до вимог ст.1277 ЦК України, заявити вимоги про визнання спадщини відумерлою,а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Водночас, суд зазначає, що заявник не позбавлений права звернутися до суду з позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, невизнаними чи оспореними, із належним дотриманням норм цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України.

Таким чином, заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, роз`яснивши, що він має право звернутися до суду з цими вимогами за правилами позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 260-261, 294, 315, 353-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Остапенка Андрія Ігоровича, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Полтавська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що він має право звернутися до суду з цими вимогами за правилами позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 03 вересня 2024 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва