Провадження №2/523/6042/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"16" грудня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя Далеко К.О.,

за участі секретаря Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду №17 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою до ОСОБА_2 , якою просить стягнути з відповідача на його утримання, аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним 23-ох річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання, а також фактично понесені витрати на оплату навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 жовтня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. В шлюбі народився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Ренійського районного суду Одеської області у справі №2-503/2009 від 02 березня 2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 20.09.2011 у справі № 2-347/2011 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 . Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 19.07.2017 року у справі № 510/602/17 з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частина на утримання ОСОБА_1 до досягнення ним повноліття. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 21.04.2022 року у справі № 523/3194/22 змінено розмір аліментів які стягувалися з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 з 1/3 на частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячноі до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 зарахований наказом № 283 вк/дфн від 13.08.2024 року на 1 курс до Одеського національного морського університету.

13.08.2024 року ОСОБА_4 яка є законним представником, та діє в інтересах ОСОБА_1 , уклала з Одеським національним морським університетом (державної форми навчання) договір № 617-1-43-24К від 13.08.2024р. про навчання в Одеському національному морському університеті. Відповідно до п.2 цього договору заклад бере на себе зобов`язання зарахувати вступника ОСОБА_1 на 1 курс навчання після виконання вимог та умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, привал прийому та укладення договору. Здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою судноводіння за спеціальністю 271.01 Морський та внутрішній водний транспорт для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр.

Відповідно до п. 2 договору предметом цього договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу закладом.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк

навчання становить 190 200 гривень, так 1 курс навчання становить - 44000 грн., 2 курс навчання - 46300грн., 3 курс навчання - 48700грн., 4 курс навчання - 51200грн.

Відповідно до п. 2, п. 3 розділу ІІІ договору замовник вносить плату щомісячно.

Так, за 1-й курс навчання тривалістю 10 місяців (з вересня 2024р по червень 2025р. включно) позивач зобов`язаний сплачувати 4400грн. щомісяця. 4400 х 10 = 44000грн, за 2-й курс навчання тривалістю 10 місяців (з вересня 2025р по червень 2026р. включно) позивач зобов`язаний сплачувати 4630грн. щомісяця. 4630 х 10 = 46300грн., за 3-й курс навчання тривалістю 10 місяців (з вересня 2026р по червень 2027р. включно) позивач зобов`язаний сплачувати 4870грн. щомісяця 4870 х 10 = 48700грн., за 4-й курс навчання тривалістю 10 місяців (з вересня 2027р по червень 2028р. включно) позивач зобов`язаний сплачувати 5120грн. щомісяця 5120 х 10 = 51200грн.

За навчання ОСОБА_1 , його матір`ю сплачено за один місяць навчання 4400грн., що підтверджується платіжною інструкцією 0.0..1 від 31.08.2024 року, де призначення платежу зазначено за навчання, денна, 271.01, курс 1, дог. 617-1-43-24.

У зв`язку із тим, що навчання є денною формою, позивач не має можливості працювати, коштів не вистачає на сплату контракту, а також те що самостійно утримати себе він не має змоги, він потребує матеріальної допомоги.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання, щомісячно у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення ним 23-ох річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання, частину витрат на навчання сплачених ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 02.10.2024р відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засіданні по справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, враховуючи згоду позивача на проведення розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Так ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Ренійського районного суду Одеської області у справі №2-503/2009 від 02 березня 2009 року.

Від шлюбу сторони мають, спільну повнолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Це підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 20.09.2011 у справі № 2-347/2011 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 .

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 19.07.2017 року у справі № 510/602/17 з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частина на утримання ОСОБА_1 до досягнення ним повноліття.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 21.04.2022 року у справі № 523/3194/22 змінено розмір аліментів які стягувалися з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 з 1/3 на частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наданої відповіді з Ренійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області від 03.10.2024 року на адвокатський запит, вбачається, що ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів, що згідно розрахунку станом на 01.10.2024 рік становить 67732,00 грн, але дана заборгованість ним погашається.

ОСОБА_1 досягнуто повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом № 283 вк/дфн від 13.08.2024 року ОСОБА_1 зараховано на 1 курс навчання до Одеського національного морського університету.

13.08.2024 року матір`ю позивача ОСОБА_4 укладено з Одеським національним морським університетом договір № 617-1-43-24К про навчання ОСОБА_1 в Одеському національному морському університеті.

Відповідно до п.2 цього договору заклад бере на себе зобов`язання зарахувати вступника ОСОБА_1 на 1-й курс навчання після виконання вимог та умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти.

Здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою судноводіння за спеціальністю 271.01 Морський та внутрішній водний транспорт для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр.

Відповідно до п. 2 договору предметом цього договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу закладом.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк

навчання становить 190 200 гривень, так 1 курс навчання становить - 44000 грн., 2 курс навчання - 46300грн., 3 курс навчання - 48700грн., 4 курс навчання - 51200грн.

Відповідно до п. 2, п. 3 розділу ІІІ договору замовник вносить плату щомісячно.

Так, ОСОБА_4 сплачено за один місяць навчання ОСОБА_1 , 4 400,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією 0.0..1 від 31.08.2024 року, де призначення платежу зазначено за навчання, денна, 271.01, курс 1, дог. 617-1-43-24.

Досліджуючи вимоги позивачки про стягнення з відповідача на його користь аліменти на утримання його як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду щомісячно до досягнення ним двадцяти трьох років, та стягнення витрат понесених за оплату навчання, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Згідно ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу.

Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи те, що повнолітня дитина продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможна сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дітей, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, потребу в матеріальній допомозі повнолітньої дитини, що продовжує навчання на денній формі, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання дитини до закінчення навчання в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, що буде належним захистом прав повнолітнього та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище, оскільки заявлена вимога про стягнення частини є завищеною, матеріалами справи не підтверджена можливість відповідача сплачувати таку суму.

Досліджуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь фактично понесених витрат на навчання із розрахунку вартості навчання, суд прийшов до висновку, що дані витрати не відносяться до додаткових витрат, в яких за думкою позивача повинен брати участь відповідач, оскільки додаткові витрати відповідно до ст. 185 СК України стягуються тільки на неповнолітню дитину.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв?язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов?язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов?язань, обов?язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв?язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

До такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 701/1299/16-ц. Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів на її утримання як повнолітнього доньки, що продовжує навчання, тобто правовідносини виникли, які регулюються статтею 199 СК України.

Вимоги щодо стягнення додаткових витрат на оплату навчання повнолітньої доньки не відносяться до диспозиції статті 199 СК України, оскільки такі умови визначені диспозицією статті 185 СК України за умови особливих обставин, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв?язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. При цьому наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, так як позивачка при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 185, 191, 199-201 СК України, керуючись ст.ст.141, 264, 265, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 30.09.2024р. і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

В частині стягнення аліментів допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначення строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.12.2024р.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: К.О. Далеко