Справа № 237/1867/24
Провадження № 2/237/622/24
27.05.24 року м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Ліпчанського С.М.,
при секретарі Бахтіяровій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове Мар`їнського району Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради Покровського району Донецької області про розірвання шлюбу, та визначення місця проживання малолітньої дитини, та позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.09.2012 року між сторонами було укладено шлюб, про що Індустріальним відділом реєстрації цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було видано Свідоцтво серії НОМЕР_1 та зроблено відповідний актовий запис N? 528.
Від цього шлюбу народилась дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане 02.07.2013 року.
Спільне життя подружжя не склалося, сім?я розпалася та існує формально. Відповідачка ОСОБА_2 переїхала до іншого чоловіка, а дитина залишилась на утриманні позивача ОСОБА_1 . Мати дитиною не піклується, через що позивач звертається з вказаним позовом до суду.
Сторони у судове засідання не з`явились.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.
На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,уклали шлюб 07.09.2012 року, про що Індустріальним відділом реєстрації цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було видано Свідоцтво серії НОМЕР_1 та зроблено відповідний актовий запис № 528.
Від шлюбу мають спільну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 02.07.2013 року, Індустріальним відділом реєстрації цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.
Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.
Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.
Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З урахуванням викладеного, суд вважає встановленими обставини винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідачки ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За таких обставин суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради Покровського району Донецької області про розірвання шлюбу, та визначення місця проживання малолітньої дитини, та позбавлення батьківських прав- задовольнити у повному обсязі.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстровано 07.09.2012 року Індустріальним відділом реєстрації цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 528, свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 , розірвати.
На підставі ч. 2 ст. 115 СК України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Визнати місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане 02.07.2013 року, разом із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 17.04.2006 року Індустріальним РВ у м. Дніпропетровськ ГУДМС України в Дніпропетровській області, - залишивши його на повному утриманні та вихованні за ОСОБА_1 та проживанням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 18.09.2012 року Індустріальним РВ у м. Дніпропетровськ ГУДМС України в Дніпропетровській області, відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 02.07.2013 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів.
Суддя С. М. Ліпчанський
Дата документу 27.05.24 року