Справа № 461/6347/15-ц
Провадження № 2/461/115/24
У Х В А Л А

11.06.2024 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Кротової О.Б.,

секретар судового засідання Басараб Д.Е.,

за участі:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки та представника

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пшенична Уляна Вікторівна про визнання договору дарування частини будинку недійсним та скасування державної реєстрації права власності, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування частини будинку недійсним та витребування майна з незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває вказана цивільна справа.

Представник позивачки ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 адвокат Дмитренко В.П. 03.06.2024 через систему «Електронний суд» подав клопотання в порядку ст.84 ЦПК України про витребування доказів, а саме просить витребувати у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України письмову інформацію та належним чином засвідчені копії документів, які її підтверджують, зокрема спеціальність за вищою освітою другого рівня за ступенем магістра в судового експерта ОСОБА_6 на момент присвоєння йому експертно-кваліфікаційною комісією Київського НДІСЕ експертної спеціальності 2.2, а також станом на 05.02.2024, а також спеціальність за вищою освітою другого рівня за ступенем магістра в судового експерта ОСОБА_7 на момент присвоєння їй експертно-кваліфікаційною комісією Київського НДІСЕ експертної спеціальності 2.2, а також станом на 05.02.2024.

Обґрунтовує подане клопотання тим, що комісією експертів Київського НДІСЕ Посільським О.О., ОСОБА_8 та ОСОБА_7 складено висновок експертів №23130/23-34/1454/24-34 від 05.02.2024 за результатами проведення судово-технічної експертизи документів у даній справі. Із покликанням на норми Закону України «Про судову експертизу» та ст. 102 ЦПК України, зазначає, що всупереч наведеним нормам, у висновку експертів не зазначено про спеціальність кожного з цих судових експертів, за якою вища освіта ними була отримана. Так, з висновку експертів вбачається, що судові експерти використовували атестовані у Міністерстві юстиції України методики, які стосуються встановлення змін хімічного складу барвних речовин у часі, а тому відомості про наявність або відсутність у цих судових експертів спеціальності хіміка за їх вищою освітою другого рівня за ступенем магістра, повинні бути наявні, виходячи із стандартів вищої освіти. Вказує, що така інформація має важливе значення для з`ясування учасниками справи та судом рівня компетенції судових експертів, а саме може підтвердити те, що ці особи не можуть бути судовими експертами за експертною спеціальністю 2.2, що поставить під сумнів складений ними висновок від 05.02.2024. Разом з тим, на його адвокатський запит була надана така інформація відносно судового експерта ОСОБА_8 , яка відповідно до диплому № НОМЕР_1 від 30.06.2010 про вищу освіту останньої, у 2010 році закінчила Таврійський національний університет ім.В.І.Вернадського і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Хімія» і здобула кваліфікацію хіміка. Однак отримати таку інформацію відносно судових експертів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не виявилось можливим. У відповідь на адвокатський запит до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, така інформація не була наданою.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Дмитренко В.П. підтримав заявлене ним клопотання, просив таке задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила щодо задоволення клопотання, надала пояснення аналогічні викладеним письмово, поданих через систему «Електронний суд» 11.06.2024.

Заслухавши думку учасників справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

У відповідності до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, у відповідності до ст. 76 ЦПК України, дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Закон України «Про судову експертизу» у статті 1 закріплює загальне поняття терміну «судова експертиза», згідно якого судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ст. 7-1 цього Закону, підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до положень ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

У відповідності до вимог ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 110 ЦПК України).

Окрім цього, статтями 111, 112 та 113 ЦПК України передбачено можливість призначення судом комісійної, комплексної, додаткової і повторної експертизи.

Так, згідно із ч.2 ст.113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Заявлене адвокатом Дмитренком В.П. клопотання про витребування доказів мотивоване тим, що він ставить під сумнів правильність висновку експертів №23130/23-34/1454/24-34 від 05.02.2024 за результатами проведення судово-технічної експертизи документів, а саме медичної картки ОСОБА_9 . Вказане підтверджується також іншими документами, долученими до матеріалів справи представником позивачки та третьої особи адвокатом Дмитренком В.П. Разом з тим, клопотання про призначення повторної експертизи, доручивши проведення такої іншому експерту (експертам) останнім не заявлялось.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Як вбачається з відповіді на адвокатський запит щодо витребування зазначеної вище інформації із Міністерства юстиції України від 13.05.2024 №72105/81552-33-24/6.3, відповідно до ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. За даними зазначеного реєстру, експерти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як працівники Київського наукового-дослідного інституту судових експертиз згідно з рішеннями експертно-кваліфікаційних комісій та отримали кваліфікацію судового експерта з певних експертних спеціальностей. До відповіді додано витяги з Реєстру атестованих судових експертів Посільського О.О. та ОСОБА_7 .

Окрім цього, у листі Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.05.2024 №11417/10365-13-24/11.2, у відповідь на адвокатський запит зазначено таке. Відповідно до пункту 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, у висновку зазначаються дані про експертів: прізвище, ім`я та по батькові, посада, клас судового експерта, науковий ступінь та вчене звання, освіта, освітньо-кваліфікаційний рівень, експертна спеціальність, стаж експертної роботи, дата та номер видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, ким видано та строк дії. На виконання вказаної Інструкції, у висновку експертів від 05.02.2024, вказані відповідні відомості про експертів, крім того вказані експертні спеціальності. Також проінформовано про те, що зазначення інформації у висновку про спеціальність, за якою отримано вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, не передбачено законодавством. Також у листі зазначено, що у разі необхідності участь судових експертів буде забезпечено у судовому засіданні щодо розгляду даної цивільної справи.

Також суд при вирішенні зазначеного клопотання враховує, що адвокатом Дмитренком В.П. заявлено клопотання про виклик в судове засідання експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Посільського О.О., ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для роз`яснень висновку №23130/23-34/1454/24-34, яке у підготовчому засіданні судом задоволено.

Враховуючи наведене вище, виходячи із предмета спору та обставин, які підлягають доказуванню у ході судового розгляду, дослідивши зміст заявленого клопотання про витребування доказів, суд приходить до висновку, що у задоволенні такого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 84, 102, 103, 222, 258-261 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 адвоката Дмитренка Володимира Павловича в порядку ст.84 ЦПК України про витребування доказів у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 11.06.2024

Суддя О.Б. Кротова