Справа №567/849/24
Провадження №2/567/341/24
09 липня 2024 року м. Острог
Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Василевич О.В.
секретар - Клімович О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35 354,37 грн.
В обґрунтування позову вказує, що 24.11.2020 року ОСОБА_1 власноручно на планшеті звикористанням цифрового власноручного підпису підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що відповідає вимогам постанови НБУ №151 від 13.12.2019 року «Про затвердження положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», та відповідно до вказаної заяви сторони погодили наступні умови кредитування : відповідачці надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії до 50 000 грн., терміном на 12 місяців з правом пролонгації, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 42 % річних, та зі сплатою мінімального обов`язкового платежу в розмірі 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно, на поточний рахунок для якого відкрито кредитку картку в строк до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту
Відповідно до укладеного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала платіжний інструмент кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 зі строком дії до 09.2024 року, та згодом отримала ще три кредитні картки «Універсальна» № НОМЕР_2 зі строком дії до 02.2025 року, № НОМЕР_3 зі строком дії до 03.2026 року, № НОМЕР_4 зі строком дії до 09.2026 року.
Вказує, що відповідачка є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за таким рахунком, користувалася кредитним лімітом та вчиняла платіжні операції, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, однак припинила своєчасно повертати заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по картковому рахунку.
Відповідно до укладеного Договору сторони узгодили, що в разі порушення відповідачкою зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення таких порушень, термін повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідачки з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту відповідачка зобов`язана повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі.
Позивач зазначає, що зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. В порушення умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та допустила виникнення заборгованості, розмір якої станом на 23.04.2024 року становить 35 354,37 грн., яка складається з: 27 565,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 789,35 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у розмірі 35 354,37 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою суду від 20.05.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Інших процесуальних дій не вчинялося.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що 24.11.2020 р. банком було здійснено ідентифікацію ОСОБА_1 та остання власноручно на планшеті звикористанням цифрового власноручного підпису, застосування якого передбачено постановою НБУ «Про затвердження Положення про застосування цифровового власноручного підпису в банківській системі України» № 151 від 13.12.2019 р., підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.
Відповідно до вказаної заяви сторонами погоджено використання простого електронного підпису, а саме сторони узгодили при наданні банком будь-яких послуг відповідачці, в тому числі, але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів клієнта: ОТР-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні банку кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільному додатку або на офіційному сайті банку у мережі інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір та/або дати доручення банку на здійснення операції з переказу коштів, або якщо інтерфейс відповідного програмного комплексу банку надає клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої клієнт надає банку шляхом підписання способами, що узгоджені сторонами. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження (п.3 заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 24.11.2020 р.) (а.с.24-31).
Підписавши заяву, відповідачка висловила свою згоду на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк».
Відповідачка з метою отримання кредиту ознайомилася з умовами кредитування та підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені умови кредитування, а також порядок повернення кредиту, що підтверджує доводи позивача про надання відповідачці та ознайомлення нею з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту тощо (а.с.32-35).
Судом встановлено, що 24.11.2020 р. відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії розміром до 50 000 грн., зі строком кредитування 12 місяців з пролонгацією, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за ставкою 42 % річних.
Сторони досягнули згоди про те, що повернення кредиту здійснюється шляхом внесення відповідачкою грошових коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитку картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкого платежу становить - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення.
Відповідачка ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та згідно виписки по рахунку вчиняла платіжні операції, отже згідно «Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого постановою НБУ №164 від 29.07.2022 року, відповідачка є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України цифровий підпис - це аналог власноручного підпису, а за визначенням Закону України «Про електронні довірчі послуги» цифровий підпис - це електронні дані, що додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис, при цьому такі дані мають бути унікальними та однозначно пов`язаними із підписувачем і не пов`язаними з жодною іншою особою.
З доводів позивача, які не спростовано відповідачкою, судом встановлено, що відповідачці 24.11.2020 р. було встановлено кредитний ліміт в розмірі 26 000 грн., який в подальшому було збільшено (до 28 000 грн.) та згодом зменшено (до 0 грн.), що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 13.04.2024 р. про розмір встановленого кредитного ліміту та про наявність рахунку (а.с.68).
З виписки по рахунку боржниці вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 отримала кредитні кошти та здійснювала погашення заборгованості.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачкою кредиту у АТ КБ «Приватбанк».
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Так як умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Водночас, при вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідачка здійснювала погашення заборгованості за отриманим кредитом, однак здійснювані нею платежі були не регулярними та в недостатньому розмірі. Так, відповідачка на виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів 07.09.2023 р. востаннє здійснила платіж в рахунок погашення заборгованості, проте сплаченої суми було недостатньо для повного погашення заборгованості.
Отже, відповідачка не лише користувалася кредитними коштами, а й фактично визнала укладення договору, вчинивши дії, спрямовані на його виконання та часткове погашення заборгованості.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачкою було порушено обов`язок з повернення кредитних коштів, що підтверджується випискою по рахунку боржника та розрахунком заборгованості, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення частини позики, що залишилася в розмірі 27 565,02 грн. та сплати відсотків.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно розрахунку заборгованості, визначеної позивачем та не спростованої відповідачкою, борг ОСОБА_1 зі сплати відсотків за користування кредитом становить 7 789,35 грн. та на даний час не сплачений, а відтак вказана сума також підлягає стягненню з відповідачки.
Відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості (за тілом кредиту та нарахованими відсотками), а відтак наданий банком розрахунок заборгованості, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідачки, приймається судом як достовірний.
При цьому, згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку банку не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користування.
З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідачки становить 35 354,37 грн., з яких : 27 565,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 789,35 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 263, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.07.2024 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.