Провадження № 2/686/6569/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів та 3% річних, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів та 3% річних. Просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь безпідставно збережені кошти в розмірі 10000 доларів США, 3 % річних в розмірі 482,72 дол. США.

На обґрунтування свого позову вказала, що 03 лютого 2023 року відповідач, ОСОБА_3 , склав розписку, згідно якої ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 , кошти в сумі в 10 000 доларів США (десять тисяч доларів США).

Вона вважає, що у відповідача відсутні будь-які підстави для утримання грошових коштів у сумі 10 000 доларів США з для складення відповідної розписки з огляду на наступне.

В усній домовленості відповідач із позивачем визначили, що позивач, ОСОБА_2 , передає відповідачу, ОСОБА_3 , кошти в сумі в 10 000 доларів США, а ОСОБА_3 оформлює документи на гараж за адресою АДРЕСА_1 та здійснює необхідні дії для передачі його у власність позивачу.

Станом на дату звернення із позовом, тобто після спливу понад 7ми місяців з дня складення розписки, відповідач жодних дій щодо оформлення документів на вказаний гараж та його продажу позивачу не вчинив, кошти в розмірі 10 000 доларів США позивачу не повернув. Більше того, за цей час між позивачем та відповідачем не укладалися жодні правочини, а усні домовленості не були остаточно погоджені у визначеній законодавством України формі.

Таким чином, відповідач набув майно (10 000 доларів США) за рахунок позивача без достатньої правової підстави, тому зобов`язаний повернути грошові кошти.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Необхідно виходити з того, що правова підстава отримання (набуття) майна відсутня у тому разі, коли відбувся перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується безпосередньо на вимозі закону, або суперечить меті існування правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальне правило частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах: отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності отримання такого виконання.

Під правовою підставою збагачення повинна розумітися певна економічна мета надання майна, легітимізована відповідним юридичним фактом, або така, що ґрунтується безпосередньо на законові. Одночасна наявність цих двох елементів: відповідність збагачення економічній меті надання майна, юридичного факту (норми закону), що легітимізує цю мету, - є необхідною для того, щоб збагачення однієї особи за рахунок іншої вважалося підставним та правомірним.

Залежно від того, в якій формі виражається недолік правової підстави, що породжує обов`язок повернути майно, можна виокремити, зокрема, такий вид безпідставного збагачення як збагачення, правова підстава якого була відсутньою з самого початку (ab initio sine causa). До таких можна віднести, наприклад, передачу майна за правочинами, що не відбулися (у тому числі за договорами, що не були укладені).

У такому випадку відбувається збагачення, хоча й з волі потерпілого, проте, яке не засноване на правомірному юридичному фактові. Таке збагачення виникає внаслідок передачі майна як виконання за договором, який не було укладено.

Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022

№ 202/2965/21 (61-6021св 21).

Згідно з частиною першою статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Окрім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Враховуючи вищенаведене, окрім, основної суми заборгованості у розмірі 10 000 доларів США відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3 % річних від простроченої суми за весь період безпідставного збереження коштів з 03.02.2023 по 12.09.2024, що складає 482,72 дол США.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, до суду не направив відзив на позов. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 03 лютого 2023 року ОСОБА_3 , склав розписку, згідно якої він отримав від ОСОБА_2 , кошти в сумі в 10 000 доларів США, за продаж гаража за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до пояснення представника позивача, судом встановлено, що, ОСОБА_2 , передала відповідачу, ОСОБА_3 , кошти в сумі в 10 000 доларів США, а ОСОБА_3 зобов`язується оформити документи на гараж за адресою АДРЕСА_1 та здійснити необхідні дії для передачі його у власність позивачу.

Відповідач, з часу надання розписки, жодних дій щодо оформлення документів на вказаний гараж та його продажу позивачу не вчинив, кошти в розмірі 10 000 доларів США позивачу не повернув.

12 вересня 2024 року позивачем направлено відповідачу вимогу про повернення протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги безпідставно збережені кошти та 3% річних.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до правовідносин, які виникли між сторонами слід застосувати положення ст. 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно збережені кошти в розмірі 10000 доларів США, 3 % річних в розмірі 482,72 дол. США.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, вимоги ст..ст. 137, 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3461 гривню 34 копійки сплоченого судового збору та 20000 гривень витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 509, 625, 1212, 1213 ЦК України, ст..ст. 4,12,76,77,80,81,89, 137,141,259,263-265,268,279, 280, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно збережені кошти в розмірі 10000 доларів США, 3 % річних в розмірі 482,72 дол. США, 3461 гривню 34 копійки сплоченого судового збору та 20000 гривень витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає в

АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 23.12.2024 року.

Суддя: