Справа №601/766/24
Провадження № 2/601/313/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 601/866/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача ОСОБА_2 заборгованості за борговою розпискою в розмірі 2 000 (дві тисяч) Євро основного боргу, що станом на 06.03.2024 еквівалентно становить 83 280 гривень, 5043 гривні 48 копійок 3% річних та 24 801 гривню 63 копійки - інфляційних витрат. В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 12 квітня 2021 року він позичив ОСОБА_2 2 000 Євро на придбання автомобіля Мерседес Е250. Вказану суму позики відповідач зобов`язався повернути в строк до 01 березня 2022 року. Вказані обставини підтверджуються власноручно складеною ОСОБА_2 письмовою розпискою від 12.04.2021 року. Станом на 06.03.2024 відповідач не повернув позивачу позичених коштів, уникає зустрічей. На неодноразові звернення позивача про повернення коштів не відповідає. 06.03.2024 згідно до курсу НБУ 1 Євро становить - 41,64 грн., таким чином борг у гривні становить - 2000*41,64=83 280 гривень. Датою повернення коштів згідно розписки є 01.03.2022 року, станом на 06.03.2024 борг не повернуто, період прострочення для сплати боргу становить 737 днів. Вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України, за невиконання відповідачем договору позики, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.03.2022 року по 06.03.2024 року складає 5 043,48 грн. та 24801,63 грн. - інфляційних збитків. Таким чином, позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь 2000 Євро, що еквівалентно курсу НБУ станом на 06.03.2024 року 83 280 грн; 5043,48 грн - 3% річних; 24801,63 грн. - інфляційних збитків та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача адвокат Карпа М.Д. подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві та справу слухати у її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Відповідачем відзиву на позов до суду не подано.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив.

22.03.2024 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

16.04.2024 та 22.04.2024 до суду подано клопотання представника позивача адвоката Карпи М.М. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

23.04.2024 ухвалою суду клопотання представника позивача адвоката Карпи М.М. від 22.04.2024.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із розписки від 12.04.2021 слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , дано розписку про те, що він 12.04.2021 отримав грошову позику безпосередньо від ОСОБА_1 в сумі 2 000 Євро на придбання автомобіля Мерседес Е250. Вищевказану грошову позику в сумі 2 000 Євро зобов`язався повернути ОСОБА_1 до 01 березня 2022 року, про що і розписався.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із сутті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідно, наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача, свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань.

Відповідно, до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 2 000 Євро, про що відповідно 12.04.2021 написав розписку, тому суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь з ОСОБА_2 боргу за борговою розпискою в розмірі 2 000 Євро основного боргу, що станом на 06.03.2024 еквівалентно становить 83 280 гривень; 5043 гривні 48 копійок 3% річних та 24 801 гривню 63 копійки - інфляційних витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача .

Із врахуванням наведеного суд вважає, що оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, тому із відповідача слід стягнути на користь позивача понесенні останнім судові витрати по справі, що складаються із сплаченого ним судового збору та становить 1 211 гривень 20 копійок.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 202, 207, 256, 257, 267, 525, 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049, 1218, 1220, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 81, 82, 133, 141, 263, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Ухвалити заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою в розмірі 2 000 (дві тисяч) Євро основного боргу, що станом на 06.03.2024 еквівалентно становить 83 280 (вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят) гривень; 5043 (п`ять тисяч сорок три) гривні 48 (сорок вісім) копійок 3% річних та 24 801 (двадцять чотири тисячі вісімсот одну) гривню 63 (шістдесять три) копійки - інфляційних витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 ( одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 ( двадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: с. Плоске Кременецького району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 10.07.2024.

Головуючий: