Справа № 946/5119/24
Провадження № 2-о/946/198/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Кріпакової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог

21.06.2024 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про продовження обмежувального припису та просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що проживає в одному будинку зі своєю дружиною ОСОБА_4 , дочкою дружини - ОСОБА_5 та зятем - ОСОБА_2 . Дочка дружини ОСОБА_5 як за звичай з квітня по жовтень працює на пасажирських теплоходах на верхньому Дунаї, тому в цей період в будинку не проживає. Приблизно з квітня 2022 року стосунки між заявником та його зятем погіршилися. На цьому фоні він мав надмірну конфліктність, через що висловлювався нецензурною лайкою на адресу заявника, погрожував фізичною розправою, чим вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого ОСОБА_1 звертався до поліції, яка фіксувала вказані обставини. Ізмаїльським міськрайонним судом ОСОБА_2 визнавався винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. 26.08.2022 у відношенні ОСОБА_2 було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 146529, яким зобов`язано останнього залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи та заборонено в будь-який спосіб контактувати із ним. Згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду від 18 жовтня 2022 року справа № 946/7016/22, 25.09.2022 року о 19 год. 00 хв. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своїм тестем ОСОБА_1 , в ході якої ображав його нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. 06.06.2024 у відношенні ОСОБА_2 було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 457989 у зв`язку зі скоєнням останнім домашнього насильства психологічного характеру. Вважає, що домашнє насильство відносно нього не припиняється, обмежувальний припис стосовно кривдника є дієвим та впливовим інструментом у протидії домашнього насильства.

Аргументи учасників справи

В судовому засідання ОСОБА_1 та його представник заяву підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у заяві, а саме, що відносно заявника з боку ОСОБА_2 висловлюються образливі слова, що свідчить про здійснення домашнього насильства, останній негативно ставиться до заявника. Заявник пояснив, що у 2022 році ОСОБА_2 почав ображати його, висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, погрожував його життю та здоров`ю, у зв`язку з чим неодноразово викликав за місцем проживання поліцію, однак протоколи не складалися. 06.06.2024 викликав поліцію у зв`язку із тим, що після ремонту проводки ОСОБА_2 , на його думку, навмисно не увімкнув світло, в результаті чого у холодильнику зіпсувалися усі продукти. Крім того, ОСОБА_2 нічого не робить у будинку, не прибирає, ні за що не сплачує, зачинив усі двері.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник проти задоволення заяви заперечували, вважають що заява про видачу обмежувального припису по суті є виселенням ОСОБА_2 з місця його мешкання. Будь-якої загрози життю та здоров`ю заявника немає, вони не спілкуються між собою, ОСОБА_2 не вчиняє відносно заявника домашнього насильства. Побутові питання та претензії не свідчать про вчинення домашнього насильства. ОСОБА_2 пояснив, що 06.06.2024 було видано тимчасовий припис безпідставно, його вини в тому, що не увімкнулось світло після ремонту проводки, немає, умислу на вимкнення світла у будинку не було, суперечки не було, оскільки вони на той час не спілкувались. У будинку вони з дружиною прибирають у своїй кімнаті та речі, якими користуються, двері зачинені лише в їх кімнаті та у сараї, де знаходяться їх з дружиною речі. Із дружиною прожили у будинку більше 20 років, робили в ньому ремонт за свій рахунок.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 146529 від 26.08.2022 ОСОБА_2 зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи - ОСОБА_1 та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства (сварка, нецензурна лайка).

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2022 № 946/7016/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 25.09.2022 о 19:00 год. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своїм тестем ОСОБА_1 , в ході якої ображав його нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 457989 від 06.06.2024 ОСОБА_2 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 10 діб у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства економічного характеру, а саме: 06.06.2024 приблизно 05.00 год. виникла суперечка з гр. ОСОБА_1 на побутовому рівні.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 № 420/19344/24 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 457989 від 06.06.2024.

Позиція суду

У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (далі-Закон), домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною 2 ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 673/1607/19 (провадження № 61-1432св20) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Звертаючись до суду із заявою про обмежувального припису, заявник посилається на те, що ОСОБА_2 протягом двох років постійно вчиняє відносно нього домашнє насильство, що робить спільне проживання нестерпним.

На підтвердження своїх тверджень надав терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 146529 від 26.08.2022 відносно ОСОБА_2 , постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2022 № 946/7016/22 про притягнення до ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 457989 від 06.06.2024 відносно ОСОБА_2 , який оскаржено в апеляційному порядку та щодо якого відкрито апеляційне провадження.

Разом із цим, заявником на надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що починаючи з 2022 року протягом двох років ОСОБА_2 вчиняв домашнє насильство економічного, психологічного чи фізичного характеру відносно заявника, таке насильство створює небезпеку його життю та здоров`ю та є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для заявника.

Здійснивши аналіз наданих суду доказів, з огляду на недоведеність наявності небезпеки життю та здоров`ю заявника та вірогідності продовження чи повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, що може бути підставою для видачі обмежувального припису, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про продовження обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. 76-79, 256-259, 261, 350-6, 350-7 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя: Г.І.Смокіна