Номер провадження: 22-ц/813/3080/24
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

учасники справи: заявник Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Андрій Олександрович, стягувач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», правонаступник боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» в особі свого представника Приходька Вячеслава Миколайовича

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року, постановлену Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Аліної С.С. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про заміну сторони у виконавчому провадженні по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про заміну строни виконавчого провадження (боржника) за виконавчим листом № 523/13960/14-ц, виданим 10 червня 2015 року Суворовським районним судом м. Одеси, про: «В рахунок погашення боргу звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 58,8 кв.м, житловою площею: 38,7 кв.м, що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , яке видане 25 вересня 1996 року ВАТ « Одеський завод сільськогосподарського машинобудування», шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною незалежним експертооціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій» з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» в особі свого представника ОСОБА_4 звернулось до суду з апеляційною скаргою, вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, прийнятою із порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року та прийняти нове рішення про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) за виконавчим листом № 523/13960/14-ц виданим 10 червня 2015 Суворовським районним судом м. Одеси.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи, відмовляючи приватному виконавцю у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд послався на необґрунтованість заяви у зв`язку із відсутністю спадкоємців щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що підтверджувалось тим, що нотаріусом не видавалось свідоцтво про прийняття спадщини до майна померлої.

Банк вважає, що вказана правова позиція суду не відповідає обставинам справи, не ґрунтується на нормах діючого законодавства, оскільки на момент смерті іпотекодавця ОСОБА_2 її син - ОСОБА_1 проживав зі своєю матір`ю у квартирі (факт родинних відносин встановлений в ухвалі від 06 квітня 2017 року у справі № 523/5021/17), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та від спадщини не відмовлявся, тому відповідно до ст. 1261 та 1268 ЦК України є такими, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті матері, у тому числі і на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, відтак боржник у виконавчому провадженні у відповідності до вимог ст. 55, 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» повинен бути замінений.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року відкрито провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року розгляд справи призначений на 05 березня 2024 року о 15-й.

05 березня 2024 року розгляд справи у зв`язку із перебуванням судді Лозко Ю.П. у відпустці відкладений на 04 червня 2024 року о 15.45 год.

В судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» підтримала доводи апеляційної скарги.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв А.О. повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи як учасник Електронного суду, представник ОСОБА_1 адвокат Лисевич С.В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Вказане відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити таке.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 13 травня 2015 року (цивільна справа № 523/13960/14), яке набрало законної сили 26 травня 2015 року, позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Державної міграційної служби в Одеської області про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

В рахунок погашення боргу звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 58,8 кв.м, житловою площею: 38,7 кв.м, що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , яке видане 25 вересня 1996 року ВАТ «Одеський завод сільськогосподарського машинобудування», шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною незалежним експертооціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у сумі по 1 827 гривень з кожного.

Суворовським районним судом міста Одеси 10 червня 2015 року видані виконавчі листи № 523/13960/14, у тому числі стосовно боржника ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на майно.

На підставі зазначеного виконавчого листа, приватним виконавцем виконавчого округу Цинєвим А.О. за заявою стягувача відкрито виконавче провадження з примусового виконання за № 65048919 на підставі постанови від 06 квітня 2021 року.

Приватним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 65048919 встановлено, що боржник ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим виконавець звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження з ОСОБА_2 на її сина ОСОБА_1 з огляду на те, що такий був зареєстрований з боржником за виконавчим провадженням станом на час смерті останньої за однією адресою та протягом встановленого законом строк не відмовився від прийняття спадщини.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 17 жовтня 2023 року про відмову у задоволенні заяви приватного виконавця, суд виходив з того, що відсутні спадкоємці щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а АТ «Ощадбанк» як кредитор померлої ОСОБА_2 надав до нотаріуса відповідну вимогу 12 січня 2023 року.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що ухвала суду не відповідає нормам процесуального права, з огляду на таке.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. На правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано зроблено висновок про відсутність спадкоємців щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки по справі таким відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України є її син ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після смерті своєї матері, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», в редакції на час виникнення правовідносин, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Ннаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

В розпорядженні суду була наявна копія спадкової справи № 36/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , розпочата 24 січня 2023 року Суворовською державною нотаріальною конторою у м. Одеса за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк».

У своїй заяві від 12 січня 2023 року, яка зареєстрована нотаріусом 24 січня 2023 року, Банк як кредитор повідомляв про наявність у нього вимоги до спадкодавця ОСОБА_2 , щодо якої 06 квітня 2021 року приватним виконавцем ОВО Цинєвим В.О. відкрито виконавче провадження № 65048919, і просив нотаріуса повідомити його про усіх спадкоємців, що звернулися за прийняттям спадщини після спадкодавця ОСОБА_2 , а також про можливу видачу свідоцтв про право на спадщину будь-кому зі спадкоємців.

Вказана копія сформована станом на 27 червня 2023 року та не містить заяви ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї матері.

Заяв інших спадкоємців про прийняття спадщини або відмову від її прийняття матеріали спадкової справи не містять.

Отже, наведене давало суду змоги дійти висновку про те, що факт спільної реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , є встановленим та що ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки на день смерті останньої був зареєстрований за однією адресою із нею.

Апеляційний суд зазначає, що саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини».

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 425/237/20.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про те, що спадкоємцю достатньо звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і надати докази реєстрації за місцем проживання спадкодавця, і нотаріус буде вважати цього спадкоємця таким, що прийняв спадщину.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 360/2312/16-ц (провадження № 61-5221/св18).

Крім того, спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття, а день отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину законодавець пов`язує із виникненням у останнього права власності на таку.

Тому в наведеній частині доводи апеляційної скарги є слушними, а висновки суду про відсутність спадкоємців щодо майна померлої ОСОБА_2 є помилковими та спростовуються вищенаведеним.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Отже положеннями ст. 442 ЦПК України передбачено право звернення приватного виконавця з заявою про заміну сторони її правонаступником у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.

З огляду на обов`язок покладений на виконавця положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо необхідності вжиття передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та відсутність у ст. 442 ЦПК України обмежень щодо можливості звернення приватного виконавця з заявою про заміну сторони її правонаступником, за умови відсутності заперечень зі сторони стягувача колегія суддів не вбачає в діях приватного виконавця порушень вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд також не погоджує висновки суду про те, що строк після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчився 19 червня 2022 року, а до нотаріуса АТ «Ощадбанк» як кредитором померлої надав відповідну вимогу лише 12 січня 2023 року, та з цього приводу зазначає таке.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (частина перша статті 1281 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У частинах першій-третій статті 23 Закону про іпотеку зазначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи- іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Приписи статей 1281, 1282 ЦК України та статті 23 Закону про іпотеку у взаємозв`язку регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцем боржника в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою, а саме: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду висловила в пункті 55 постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження №14-53цс18), пункті 69.5 постанови від 13 березня 2019 року в справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19), у постанові від 23 листопада 2022 рокуу справі № 345/1537/21 (провадження № 14-41цс22).

Отже, правовідносини у цій справі, за якими виданий виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки, допускають правонаступництво.

Подібні висновки викладені Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 2-2697/11 (провадження № 61-28147сво18), Верховним Судом у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 523/15975/18 (провадження № 61-16887св20), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22).

Апеляційний суд, встановивши на підставі матеріалів спадкової справи та наявних в матеріалах теперішньої цивільної справи відомостей про зареєстрованих разом із спадкодавицею спадкоємця ОСОБА_1 та що правовідносини у справі допускають правонаступництво, робить висновок про наявність підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні правонаступниками, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб, а кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги; якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Тому колегія суддів вважає помилковими вимновки суду, а доводи апеляційної скарги в цій частині слушними про безпідставність висновків суду першої інстанції про пропуск кредитором строку на пред`явлення вимоги.

АТ «Ощадбанк» реалізував своє право як кредитора, звернувшись до нотаріуса із заявою у січні 2023 року, у той час, коли єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 не було отримано свідоцтво про право на спадщину, що унеможливлює застосування передачених частиною другою та третьою статті 1281 ЦК України строків.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, за встановлених обставин оскаржуване судове рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про задоволення заяви приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. про заміну сторони у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 523/13960/14-ц, виданим 10 червня 2015 року Суворовським районним судом м. Одеси, про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 58,8 кв.м, житловою площею: 38,7 кв.м, що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , яке видане 25 вересня 1996 року ВАТ « Одеський завод сільськогосподарського машинобудування», шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною незалежним експертооціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій» з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо покладення судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого стягувачем судового збору у розмірі 2684 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» в особі свого представника Приходька Вячеслава Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про заміну сторони у виконавчому провадженні по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження (боржника) за виконавчим листом

№ 523/13960/14-ц, виданим 10 червня 2015 року Суворовським районним судом м. Одеси, про: «В рахунок погашення боргу звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 58,8 кв.м, житловою площею: 38,7 кв.м, що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , яке видане 25 вересня 1996 року ВАТ « Одеський завод сільськогосподарського машинобудування», шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною незалежним експертооціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій» з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (,65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17) судовий збір у розмірі 2684 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 07 червня 2024 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В.Кострицький

Ю.П. Лозко