ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/531/24
провадження № 2/753/3035/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецька О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: державний нотаріус Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшина Олена Валеріївна, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини

В С Т А НО В И В:

У січні 2024 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном в чотири місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер двоюрідний брат ОСОБА_5 . З часу відкриття спадщини вона не мала змоги звернутися з заявою про прийняття спадщини у зв`язку із віддаленістю свого місця проживання (Сумська область, м. Кролевець) від місця відкриття спадщини (м. Київ), повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, через часті повітряні тривоги в м. Києві та загрози застосування ракетних обстрілів. До того ж, позивачка є пенсіонеркою та має хронічні захворювання. Протягом тривалого часу вона лікувалася від онкологічного захворювання, після чого виник ряд негативних наслідків: почав падати зір, з`явилася п`яткова шпора, що позбавило повноцінно та самостійно пересуватися. Зазначає, що в грудні 2023 року вона звернулася до державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії від 26.12.2023 оскільки позивачем пропущений встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця.

Враховуючи вищевикладене, звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Протокольною ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 27.06.2024 року закрито підготовче провадження. Призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на недоведенність родинних відносин позивача із померлим ОСОБА_5 та відсутність поважних причин пропущення строку звернення із заявою про прийняття спадщини.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Суд, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

03 травня 2023 року помер ОСОБА_5 , що вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

27 грудня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

26.12.2023 року постановою державного нотаріуса Паньшиної О.В. ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України, батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 змінила прізвище на Корж.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_11 донькою є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_12 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_14 , після одруження отримала прізвище ОСОБА_15 .

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є донькою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є двоюрідною сестрою ОСОБА_5 .

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (висновки зроблені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-1215цс16; та постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №385/483/17, від 06 червня 2018 року у справі №592/9058/17-ц).

У постанові Верховного Суду від 05 березня 2018 року у справі № 404/3902/16-ц (провадження № 61-1547св17) зазначено, що «відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. […] Із амбулаторної картки ОСОБА_4 вбачається, що позивач протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини, на амбулаторному лікуванні знаходився лише в квітні 2009 року і тричі, у цей період відвідував лікаря, у поліклініці, 1 квітня 2009 року, 06 квітня 2009 року та 14 квітня 2009 року. Інших даних про знаходження позивача у хворобливому стані матеріали справи не містять. Та обставинами, що позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АС та є інвалідом ІІ групи, правильно судом не прийнята до уваги як обставина, що унеможливлювала своєчасне звернення ОСОБА_4 із відповідною заявою до нотаріальної контори. Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст. 1272 ЦК».

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підставу пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка посилалася на те, що вона, з часу відкриття спадщини не мала змоги звернутися з заявою про прийняття спадщини у зв`язку із віддаленістю свого місця проживання (Сумська область, м. Кролевець) від місця відкриття спадщини (м. Київ), повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, через часті повітряні тривоги в м. Києві та загрози застосування ракетних обстрілів. До того ж, позивачка є пенсіонеркою та має хронічні захворювання. Протягом тривалого часу вона лікувалася від онкологічного захворювання, після чого виник ряд негативних наслідків: почав падати зір, з`явилася п`яткова шпора, що позбавило повноцінно та самостійно пересуватися.

Разом з тим, докази позивача щодо поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини докази не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Надані позивачем документи, які вказують про те, що вона перебувала на амбулаторному лікуванні не є поважною причиною пропуску строку, оскільки позивач мала можливість направити заяву про прийняття спадщини поштою самостійно або через інших осіб.

Суд зауважує, що для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 709/769/19 (провадження № 61-13720св20).

З цих підстав суд також відхиляє доводи позивача, що вона не могла приїхати в м. Київ для прийняття спадщини у зв`язку з станом здоров`я, віддаленістю від місця прийняття спадщини, наявністю повітряних тривог.

Доводи позивача щодо того, що у неї почав падати зір, з`явилася п`яткова шпора, що позбавило її повноцінно та самостійно пересуватися, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Таким чином, позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено, а судом не встановлено, наявність поважних причин, які б були пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивача, що унеможливили її звернення до нотаріуса у визначений ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 2 статті 12 ЦПК України).

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду позивач не надав належних і допустимих доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини у період з дати відкриття спадщини до подання заяви про її прийняття. Вказані позивачем обставини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, а тому вважає, що позов задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Витрати позивача у зв`язку із відмовою в задоволенні позову залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 203, 207, 215, 216 ЦК України, ст. ст.10, 11, 60, 208, 209, 212, 213, 215-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: державний нотаріус Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшина Олена Валеріївна, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА