печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2024 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Головко Ю. Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить суд скасувати накладене обтяження на належне ОСОБА_1 майно, в тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали встановлено обставини, які вказують на те, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з таких підстав.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, у провадженні Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-62/11 від 06.09.2013, що виданий Голосіївський районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 64740271, 19 грн, судовий збір у справі в розмірі 1700, 00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 30, 00 грн.

В ході примусового виконання рішення у вказаному виконавчому провадженні відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 19.12.2013 накладено обтяження, арешт нерухомого майна належного ОСОБА_1

03.11.2015 державним виконавцем у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, позивач у даній справі є боржником у виконавчому провадженні, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, а предметом позову є скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Верховний Суд у постановах від 19.01.2022 року по справі № 577/4541/20 та від 07.06.2023 року по справі №200/12288/19 зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Схожі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження №12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження №61-19066св20), і підстав відступити від зазначених висновків ВС не встановив.

Відповідно до п.1 ч. 1, ч. 2 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1, відкритому на підставі виконавчого листа, що виданий Голосіївським районним судом міста Києва і арешт майна здійснено державним виконавцем у даному виконавчому провадженні для вжиття заходів примусового виконання рішень, суд дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки законом визначений інший порядок для звернення до суду за захистом порушеного права позивача, а тому слід відмовити у відкритті провадженні у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 260, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадженні у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про зняття арешту з майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України, роз`яснити позивачу, що він має право на оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця, у порядку, встановленому ст. 447 ЦПК України до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Ю. Г. Головко