Дата документу 28.05.2024
Справа № 501/1491/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко Валерія Марківна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко Валерією Марківною, зареєстрований в реєстрі за №70, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 118927,60 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки позивач не мав заборгованості.

Позивач зі стягненням боргу не згодний, тому вважає, що оскаржуваний напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача ОСОБА_4 надала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі та без участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Латій О.В. надала відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Відповідно до заяви від 20.05.2024 сторона відповідача просила розглядати справу за їх відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Шевченко В.М. надала пояснення щодо позову, просила розглянути справу за її відсутності.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Однської області Колеско Д.М. сповіщався належним чином про день і час та місце розгляду справи, проте до суду не з`явився, пояснень щодо позову не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. було вчинено виконавчий напис №70 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 118927,60 грн. на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за Договором між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, посвідченим приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. 26.10.2012 року за реєстровим №2760, на підставі якого постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 24.01.2022 р. відкрито виконавче провадження №68340202 щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису №70 від 20.01.2022 (а.с.12, 15, 137).

Згідно Договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, посвідченого 26.10.2012 приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. та зареєстрованим в реєстрі за №2760 (надалі Договір), цим Договором встановлено розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання малолітньої доньки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень п.3 вказаного Договору аліменти на утримання дитини визначені в сумі 1500 грн., що складає еквівалент 187 доларів США 66 центів по курсу Національного банку України на день укладення цього договору. Сторони дійшли згоди, що у разі девальвації протягом остроку дії цього договору національної грошової одиниці України, плтаник зобов`язується здійснювати щомісячні виплати аліментів за цим договором у гривнях в сумі еквівалентній 187 доларів США 66 центів за офіційним курсом Національного банку України на день проведення щомісячних виплат аліментів. Аліменти будуть сплачуватися Платником Одержувачу готівкою не пізніше 10 числа кожного поточного місяця, починаючи з листопада місяця 2012 року. Підтвердженням факту отримання Одержувачем зазначених грошових коштів є відповідна розписка Одержувача складена в простій письмовій формі або відповідний платіжний документ про перерахування готівки на адресу Одержувача через відділення пошти. В разі відсутності Одержувача або її відмови від одержання аліментів, Платник має право передати суму аліментів в депозит нотаріусу, що буде вважатись виконанням цього договору (а.с. 13-14, 143-144).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано 28.01.2009 (а.с.70).

01.02.2013 року ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 в зв`язку з укладенням шлюбу (а.с.75, 154-155).

Згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , виданого Іллічівським МВ ГУМВС України в Одеській області 02.02.2013, Договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 26.10.2012, інформації відділу реєстрації та обліку осіб виконкому Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 14.07.2022 місце проживання ОСОБА_2 з 10.06.1998 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35, 13-14, 143-144, 149).

Згідно розрахунку боргу за період часу з січня 2019 року по травень 2021 року загальна сума боргу станом на 20.01.2022 склала 118927,60 грн. (а.с.11, 138 зв.). Згідно вказаного розрахунку сума заборгованості визначена з урахуванням недоплати за кожний місяць, виходячи з суми, що еквівалентна 187 доларів США 66 центів за офіційним курсом Національного банку України на день проведення виплат, а також на підставі відсутності платежів за березень-квітень 2019 року, грудень 2019 року, а також у період часу з лютого 2020 по травень 2021 року включно (а.с.11, 138 зв.).

ОСОБА_1 в позовній заяві просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з двох підстав: відсутність заборгованості, а також відсутність підстав для нарахування аліментів в еквіваленті до 187,66 доларів США. При цьому, позивач вказує, що девальвація національної валюти України протягом періоду дії договору не відбулась, тому аліменти підлягають індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Розрахувавши суму аліментів з урахуванням індексу споживчих цін, вважає, що сплачував аліменти з переплатою, що підтверджує відсутність у нього відповідного боргу. Також, на підтвердження оплати за березень-квітень 2019 року стороною позивача надані копії квитанцій ПАТ «Укрпошта» та звіт по транзакціях рахунку ОСОБА_3 (а.с.16-23).

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові від 04.09.2019 у справі №753/3326/17 Верховний Суд зазначив про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати.

Таким чином, в даній ситуації на позивача покладається обов`язок довести відсутність заборгованості зі сплати аліментів відповідачу.

Суд критично ставиться до наданих стороною позивача квитанцій від 09.03.2019 та від 08.04.2019 на підтвердження сплати за цей період аліментів, оскільки вони не підтверджують факту перерахування готівки на адресу Одержувача у відповідності до вимог п.3 Договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 26.10.2012.

Також, відсутня відповідна розписка Одержувача або докази передання відповідних сум аліментів у депозит нотаріусу, як це передбачено вказаним вище Договором між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 26.10.2012.

Як вбачається з позову, факт неперерахування аліментів позивачем в грудні 2019 року останнім не заперечується, а з лютого 2020 року по травень 2021 року грошові кошти перераховувались позивачем на рахунок дитини ОСОБА_3 (а.с.8, 11, 17-23). Між тим, вказані обставини свідчать про невиконання умов укладеного між сторонами п.п.3-4 Договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 26.10.2012, яким передбачено, що аліменти сплачуються саме Одержувачу ОСОБА_7 , яка зобов`язана отримувати аліменти на утримання дитини та використовувати їх за цільовим призначенням забезпечуваи дитину їжею, одягом, витрачати кошти на навчання на створення гідних потреб життя дитини та виключно в інтересах дитини.

Відповідно до наданих приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. суду письмових пояснень та завірених належним чином копій документів, 09.12.2021 за зверненням ОСОБА_2 згідно ст.84 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом було вчинено нотаріальну дію щодо передачи ОСОБА_1 заяви ОСОБА_2 про намір звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, яку було надіслано поштовим відправленням на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . Зазначене відправлення було повернуто з відміткою Укрпошти «повернення за закінченням терміну зберігання». 20.01.2022 ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, який було здійснено на підставі п.1 розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному опрядку. При зверненні ОСОБА_2 нотаріусу були подані оригінал Договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини та оригінали повідомлень про надходження грошових переказів від платника за вказаним договором за період з січня 2019 року по травень 2021 року, на підставі яких нотаріусом було здійснено розрахунок заборгованості за цей період часу (а.с.137-156).

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки стороною позивача не спростовано належними та допустимими доказами наявність заборгованості у розмірі, як зазначено у виконавчому написі, не наведено невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М., зареєстрованого в реєстрі за №70.

Відповідно до положень ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на положення укладеного між сторонами Договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 26.10.2012, які судом наводились вище, а також наведених положень вимог ч.1 ст.526, ч.2 ст.533 ЦК України, доводи позивача щодо відсутності підстав для нарахування аліментів в еквіваленті до 187,66 доларів США не заслуговують на увагу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до ч.1 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, то у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу ШЛевченко Валерія Марківна, приватний виконавець виконавчого округу Колечко Дмитро Миколайович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя