УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року місто Чернігів

Справа №751/3510/15-ц

Провадження №6/751/385/24

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Клименко К. Є.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»

представник заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

Встановив:

17.06.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ №751/3510/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №30007Z25 від 02.02.2007 року квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого 02.07.2007 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком С.М., зареєстрованого в реєстрі №409, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, що визначається при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (т.4 а.с.192).

В обґрунтування вимог зазначає, що 25 вересня 2019 року Новозаводським районним судом м. Чернігова частково задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказане рішення має похідний характер від рішення у справі №750/3202/15, яким стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.02.2007. Як стало відомо, вказане рішення фактично виконано, а тому відпала потреба за рахунок продажу предмета іпотеки погашати заборгованість за вказаним кредитним договором.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 20.06.2024 призначив розгляд заяви. Одночасно залучив до участі у розгляді справи, як заінтересовану особу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Ухвалою суду від 08.07.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з неповідомленням заінтересованої особи ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про день, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, просив її задовольнити.

Заінтересовані особи у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.Від представника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» надійшла заява про проведення судового засідання без його участі.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

02 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання кредиту № , за яким банк зобов`язувався надати ОСОБА_2 кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту 38 000,00 доларів США, що еквівалентно 191 900,00 грн, а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит, сплатити проценти, комісії (пункт 1.1 кредитного договору); повернення кредиту погоджено здійснювати згідно з графіком, але в будь-якому випадку не пізніше 01 лютого 2018 року (підпункт 1.2.1 пункту 1.2 кредитного договору); за користуванням кредитом протягом 30 календарних днів процентна ставка встановлюється у розмірі 12,3 % річних, понад цей термін 18,45 % річних (підпункти 1.3.1 та 1.3.3 пункту 1.3 кредитного договору) (т.1 а.с.6-13).

На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 02 лютого 2007 року №30007Z25, згідно з умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,2 кв. м (т.1 а.с.14-18).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2016 року у справі №750/3202/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28 липня 2017 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , як поручителя, заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 696,60 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 4 091,75 грн, яка утворилась станом на 20.03.2015 року (т.3 а.с.81-83, 85-87).

25 вересня 2019 року Новозаводським районним судом м. Чернігова позовні вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0, укладеного 02.02.2007 з АКІБ «УкрСиббанк» в сумі 7 137 (сім тисяч сто тридцять сім) доларів США 91 цент (заборгованість за кредитом), звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №30007Z25 від 02.02.2007 року квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого 02.07.2007 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком С.М., зареєстрованого в реєстрі за №409, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, що визначається при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій(т.3 а.с.198-208).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18.02.2020 вищевказане рішення залишено без змін (т.3 а.с.260-271).

На підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.09.2019 на адресу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» направлено виконавчі листи по справі №75/3510/15 (т.3 а.с.278).

Надалі постановою Верховного Суду від 08.12.2021 рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.09.2019 залишено без змін (т.4 а.с.135-140).

За заявою стягувача 14 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №751/3510/15 (т.4 а.с.125, 126).

У подальшому Акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.02.2007 та за іпотечним договором від 02.02.2007 (т.4 а.с.164-178).

Згідно постанови державного виконавця Новозаводськоговідділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.09.2023 виконавчий документ №751/3510/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (т.4 а.с.179-180).

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.04.2024 закінчено виконавче провадження за виконавчим документом №750/3202/15 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.02.2007 у розмірі 8 696 доларів США 60 центів та пеню в розмірі 4 091,75 грн, на підставі п.9 ч.1 ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження фактичне повне виконання рішення суду (т.4 а.с.193).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей 1 та 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Статтею 432 ЦПК України, передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11, від 17 жовтня 2019 року у справі № 2-3558/2010 та від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Положеннями ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Згідно з п. 2 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Аналогічні положення закріплено у ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», згідно якого іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Рішення суду у справі №750/3202/15, на підставі якого стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.02.2007, виконано в повному обсязі.

Отже, обов`язок боржника ОСОБА_1 за виконавчим документом №751/3510/15 відсутній повністю у зв`язку з погашенням боржником ОСОБА_2 , за рішенням суду, заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.02.2007, а тому відсутні підстави звертати стягнення на предмет іпотеки по справі №751/3510/15.

З огляду на зазначене, заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 12,13, 81, 258-260, 355, 432 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,-

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ №751/3510/15-ц, відповідно до якого у рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0, укладеного 02.02.2007 з АКІБ «УкрСиббанк» в сумі 7 137 (сім тисяч сто тридцять сім) доларів США 91 цент (заборгованість за кредитом), звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №30007Z25 від 02.02.2007 року квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого 02.07.2007 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком С.М., зареєстрованого в реєстрі за №409, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, що визначається при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 29.07.2024.

Суддя Н. В. Маслюк