Справа № 172/2404/23
Провадження № 2/172/716/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2024 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Битяка І.Г. за участю секретаря судового засідання - Лук?яненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового розгляду технічними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра», ОСОБА_2 , треті особи: Синельниківський відділ державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання припиненим договору іпотеки, визнання незаконним протоколу проведення електронних торгів, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що у травні 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2014 року позовні вимоги були задоволені і солідарно стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1627-ПР від 14.11.2007 року у розмірі 518255,09 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 3441 грн. Ухвалою цього ж суду від 11.09.2019 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2014 року. Зазначає, що кінцевий термін повернення кредиту визначений у кредитному договорі - 10.11.2010 року, а з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що банк нараховував позичальнику заборгованість за відсотками, комісією, пені станом на 16.04.2013 року, тобто вже після закінчення строку дії кредитного договору. Вимоги банку про стягнення з позичальника ОСОБА_3 відсотків, комісії, пені та штрафів, які нараховані банком після закінчення строку дії кредитного договору не ґрунтуються на законі та не підлягаю задоволенню. Щодо позовних вимог ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_1 вказує, що з позовними вимогами до позичальника та поручителів банк звернувся до суду 16.05.2013 року, тобто з пропуском встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для звернення з вимогами до поручителя. Тобто банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, який в даному випадку має відраховуватися від дати виконання основного зобов`язання за кредитним договором, тобто від 10.11.2010 року, не пред`явив вимоги до поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , тому порука є припиненою. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2020 року прийнятою у справі № 172/682/13-ц за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 поданої на заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2014 року ухвалене за позовом ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1627-ПР від 14.11.2007 року, яка утворилася станом на 10.11.2010 року в сумі 351538,85 грн. У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. У зв`язку з вказаним вбачається, що із пропущенням ПАТ КБ «Надра» звернення із вимогами до поручителів, у тому числі до ОСОБА_1 , порука на житловий будинок загальною площею 172,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - припинилася, а тому начальник Васильківського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 повинен був зняти арешт із зазначеного будинку та не здійснювати його продаж згідно з протоколом № 353981 проведення електронних торгів.

Просить суд:

- визнати припиненим договір іпотеки № 1627/1-ПР укладений 14.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та майновим поручителем ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним протокол № 353981 проведення електронних торгів від 23.08.2018 року, реєстраційний номер лота: 294504 щодо продажу будинку загальною площею 172,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного Державним підприємством «СЕТАМ» на замовлення Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області;

- стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою від 26.12.2023 року позов залишений без руху, у встановлений судом строк позивачка усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 25.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 29.04.2024 року до участі у справі залучено третю особу Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп».

Позивачка та її представник про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку Музичук Л.В. надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вказує, що за даними Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду ПАТ КБ «Надра» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації у банку (06.02.2015 року) наявна інформація про кредитний договір від 14.11.2007 року № 8/2007/840-К/1627-ПР, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Надра». За даними ЄОІС ПАТ КБ «Надра» право вимоги за цим договором відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у складі лоту GL48N718070, оформлене протоколом електронного аукціону від 20.08.2018 № UA-EA-2020-05-12-000017b. Відповідно до публічного паспорту активу за кредитним договором наявна заборгованість 1394118,33 грн. Враховуючи, що за кредитним договором перед банком була наявна заборгованість відповідно даний актив містився у ліквідаційній масі банку і був виставлений на продаж. При цьому, позивачем не наведено яким чином визнання недійсними спірних торгів захистить його права, з огляду на те, що останній не довів порушення своїх прав. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що свідчать про недійсність проведених електронних торгів та заявлено позовні вимоги, які не відповідають ефективному способу захисту прав та інтересів.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бардаченко В.В. надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 по суті позовних вимог, а у разі якщо суд не знайде підстав для такої відмови, відмовити у задоволенні позову внаслідок спливу строків позовної давності - спеціального і загального. Вказує, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірного майна з електронних торгів, тобто є стороною договору купівлі-продажу майна, продавцем якого виступало ДП «СЕТАМ», яке наділене повноваженнями держави на публічне відчуження майна боржників, а не начальник Васильківського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. ОСОБА_1 ще у 2019 році знала про наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, коли звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, та про продаж 23.08.2018 року з електронних торгів належного їй будинку. Тому вона безпідставно пропустила строк на оскарження договору купівлі-продажу її майна від 23.08.2018 року, так як з відповідним позовом вона звернулася тільки 15.12.2023 року, тобто через 6 років після укладення спірного правочину, оформленого у формі протоколі № 353981 від 23.08.2018 року. Зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважним причин. Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю три роки. До вимог про оскарження прилюдних (електронних) торгів з реалізації іпотечного майна застосовується спеціальна позовна давність. Згідно зі ст. 48 Закону України «Про іпотеку» (у редакції станом на час проведення оспорених торгів) іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів справі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Отже, у справі про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена ст. 48 вказаного Закону. За таких умов оскарження результатів торгів відповідно до ст. 48 Закону означає можливість оскаржити договір, укладений на прилюдних торгах, як з підстав невідповідності його вимогам ЦК України, зокрема статей 203, 215 ЦК України, так і з підстав, передбачених статями 45-47 Закону України «Про іпотеку».

Представник третьої особи-1 Кирпа В. надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Синельниківського відділу ДВС Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а також письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вказує, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання дублікату виконавчого листа № 172/682/13-ц, виданого Васильківським районним судом Дніпропетровської області 26.01.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/1627-ПР від 14.11.2007 року у розмірі 518255,09 грн. 13.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 19.04.2017 року - постанову про арешт майна боржника, у тому числі і на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Крім цього, зазначає, що 14.11.2007 року за реєстраційним номером обтяження 603038 зареєстровано Васильківською держнотконторою заборону на нерухоме майно, а саме - вищевказаний житловий будинок, на підставі договору іпотеки, іпотекодержателем виступає ПАТ КБ «Надра». Оскільки боржником заборгованість не сплачено, 11.05.2018 року державним виконавцем винесено постанову про опис майна боржника - житлового будинку по АДРЕСА_1 . 22.05.2018 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні для проведення оцінки описаного й арештованого майна боржника. 13.06.2020 року до відділу ДВС надійшов висновок про вартість майна, згідно з яким майно боржника оцінено в 234550 грн. Зазначене вище описане й арештоване майно було в строки встановлені чинним законодавством передано на реалізацію до організатора ДП «СЕТАМ» та на підставі протоколу № 337500 від 23.08.2018 року реалізовано. Переможцем торгів став учасник № 6 ОСОБА_2 . Таким чином торги з реалізації житлового будинку в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ «Надра» проведено в межах чинного законодавства, на момент реалізації боржник належним чином була повідомлена про хід виконавчого провадження, про проведення процедури реалізації її майна, рішення суду на момент реалізації було чинним та обов`язковим до виконання. 21.08.2020 року до відділу ДВС надійшла заява боржника про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі скасуванням Дніпровським апеляційним судом постановою від 23.06.2020 року рішення суду першої інстанції. Тобто майже через два роки після проведення реалізації іпотечного майна боржника. Державним виконавцем 21.08.2020 року на підставі п. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої боржник отримала 07.09.2020 року. Крім того, боржник ОСОБА_1 неодноразово ознайомлювалася з матеріалами виконавчого провадження як особисто, так і через своїх представників, мала можливість і повинна була оскаржити в строки встановлені ст. 48 Закону України «Про іпотеку» припинення договору іпотеки та визнати незаконним протокол проведення електронних торгів, що нею зроблено не було до останнього часу.

Представник третьої особи-2 ОСОБА_6 надав суду письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивачка пропустила спеціальний строк позовної давності у 3 місяці (оскарження прилюдних торгів із реалізації предмета іпотеки) і загальний строк позовної давності у 3 роки (оскарження договору купівлі-продажу).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

14.11.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 - майновим поручителем ОСОБА_3 , укладений договір іпотеки № 1627/1-ПР, відповідно до умов якого предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 . За цим договором іпотекодавець, який є майновим поручителем позичальника з метою забезпечення виконання зобов`язання позичальника, що витікає з кредитного договору, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки.

Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1627-ПР від 14.11.2007 року в розмірі 518255,09 грн.

26.01.2017 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області видав стягувачу дублікат виконавчого листа у справі № 172/682/13-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

13.03.2017 року начальником Васильківського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_5 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, а 19.04.2017 року - про арешт майна боржника, зокрема, житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

12.06.2018 року на підставі постанови ВП НОМЕР_1 від 22.05.2018 року про залучення СОД для участі у виконавчому провадженні Васильківського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 зроблена оцінка нерухомого майна - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

23.08.2018 року відбулися електронні торги з реалізації предмета іпотеки, розташованого за вищевказаною адресою. Переможцем торгів став учасник 6: ОСОБА_2 . Підстава визначення переможця: невнесення суми за придбане майно попередньо визначеним переможцем.

Згідно з розпорядженням № НОМЕР_1 від 17.09.2018 року грошові кошти у сумі 289669,25 грн., що надійшли 14.09.2018 року від ОСОБА_2 за рахунок реалізації арештованого майна боржника по лоту № 294504 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 172/682 від 26.01.2017 року необхідно зарахувати на користь ПАТ КБ «Надра». Вказане підтверджується платіжним дорученням.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2020 року заочне рішення від 15.01.2014 року скасовано, позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1627-ПР від 14.11.2007 року в сумі 351538,85 грн. У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відповідно до постанови начальника Васильківського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Варданяна А.Т. від 21.08.2020 року виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 172/682 від 26.01.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості закінчене, оскільки рішення на підставі якого виданий виконавчий документ скасоване постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Частина 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час виниклих правовідносин) передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення ч.4 ст.559 ЦК України).

Отже, строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

У ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Тобто, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З вказаного договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором (п. 6.2 договору) не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 ЦК України та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України (яка діяла на час виниклих правовідносин), згідно яких порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений - 10 листопада 2010 року.

22 квітня 2013 року ПАТ КБ "Надра" направив на адресу позичальника та поручителів досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором.

З позовними вимогами до позичальника ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . ПАТ КБ "Надра" звернулося до суду - 16 травня 2013 року, тобто з пропуском встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для звернення з вимогами до поручителя.

Отже, банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, який в даному випадку має відраховуватися від дати виконання основного зобов`язання за кредитним договором, тобто від - 10 листопада 2010 року, не пред`явив вимоги до поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , а тому порука є припиненою.

Враховуючи викладене вбачається, що у зв`язку із пропущенням ПАТ КБ «Надра» звернення із вимогами до поручителів, у тому числі і до позивача ОСОБА_1 , порука на житловий будинок загальною площею 172,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - припинилася, а тому начальник Васильківського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпроптервоській області ОСОБА_5 повинен був зняти арешт із зазначеного будинку та не здійснювати його продаж згідно з протоколом № 353981 проведення електронних торгів.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 .

Щодо застосування судом строку позовної давності на підставі поданого клопотання представника відповідача-2 суд зазначає таке.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (статті 256 та 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

До вимог про оскарження прилюдних (електронних) торгів з реалізації іпотечного майна застосовується спеціальна позовна давність. Згідно зі ст. 48 Закону України «Про іпотеку» (у редакції станом на час проведення оспорюваних торгів) іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів справі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Отже, у справі про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена ст. 48 вказаного Закону. За таких умов оскарження результатів торгів відповідно до ст. 48 Закону означає можливість оскаржити договір, укладений на прилюдних торгах, як з підстав невідповідності його вимогам ЦК України, зокрема статей 203, 215 ЦК України, так і з підстав, передбачених статями 45-47 Закону України «Про іпотеку».

Суд встановив, що 23.08.2018 року відбулися електронні торги з реалізації предмета іпотеки, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . До суду із заявою про перегляд заочного рішення № 172/682/13-цвід 15.01.2014 року ОСОБА_1 звернулася у вересні 2019 року, тобто фактично з вказаного часу вона знала про наявність судового рішення та про продаж 23.08.2018 року з електронних торгів належного їй будинку. При цьому з позовом про визнання припиненим договору іпотеки, визнання незаконним протоколу проведення електронних торгів до суду звернулася лише 15.12.2023 року, тобто через 6 років після укладення спірного правочину, оформленого у формі протоколу № 353981 від 23.08.2018 року, пропустивши таким чином загальний строк позовної давності три роки. Окрім цього, позивачкою також пропущений і спеціальний строк позовної давності, встановлений ст. 48 Закону України «Про іпотеку», де зазначено, що іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів справі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, відмова у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності є самостійною підставою для ухвалення рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання припиненим договору іпотеки, визнання незаконним протоколу проведення електронних торгів слід відмовити за пропуском строку загальної та спеціальної позовної давності.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 251-253, 553, 559 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра», ОСОБА_2 , треті особи: Синельниківський відділ державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання припиненим договору іпотеки, визнання незаконним протоколу проведення електронних торгів.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк