Провадження № 2/643/1147/24
06.06.2024 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: Новіченко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання: Паньшиної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»
до ОСОБА_1
про стягнення 249 405, 33 грн.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (далі позивач) звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Комплексним договором № 1/4175941 від 08.09.2021 року у розмірі 249 405, 33 грн., з яких 249 354, 13 грн. основного боргу, 1, 37 грн. заборгованість за нараховані проценти та 49, 83 грн. заборгованість за прострочені проценти. Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 741, 08 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.09.2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Комплексний договір (кредиту та застави) № 1/4175941, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на купівлю транспортного засобу та сплату страхової премії за договором добровільного страхування. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість. У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
02.02.2024 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
02.02.2024 року підготовче засідання відкладено на 13.03.2024 року у зв`язку з неявкою сторін.
15.04.2024 року представником позивача подано клопотання, відповідно до змісту якої він просить суд розглядати справу в режимі відеоконференції з власних технічних засобів позивача.
Ухвалою від 16.04.2024 року Московський районний суд м. Харкова відмовив представнику позивача Абідову Р.Т. у задоволенні клопотання про участь позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
17.04.2024 року розгляд справи відкладено на 06.06.2024 року у зв`язку з неявкою сторін.
У судове засідання 06.06.2024 року представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, подав до суду заяву, в якій вказує, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом.
Відповідач у судове засідання 06.06.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення за зареєстрованою адресою його місця проживання АДРЕСА_1 , судових повісток, які повернуті на адресу суду органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній».
Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.
До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.
Статтею 223 ЦПК визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.
Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК).
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності сторін та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
08.09.2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник/Заставодавець) укладено Комплексний договір № 1/4175941, який згідно з п. 5.1. є змішаним та поєднує в собі Кредитний договір та Договір застави (далі - Договір).
Пунктом 1.1. Договору визначено, що за цим Договором Банк надає Позичальнику кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит в порядку та в строки, встановлені Договором.
Згідно з п. 1.2. Договору кредит надається Банком Позичальнику на наступних умовах: сума кредиту - 600 914, 88 грн., в тому числі: 589 190, 00 грн. - на купівлю транспортного засобу для особистого користування; 11 724, 88 грн. - на сплату страхової премії за договором добровільного страхування життя та/або від нещасних випадків та/або здоров`я на випадок хвороби Позичальника. Строк кредиту - до 07.09.2022 року включно, процентна ставка 0, 01 % річних (фіксована процентна ставка).
Відповідно до п. 1.3. Договору порядок надання кредиту та його обслуговування, права, обов`язки та відповідальність сторін (штрафи, пеня), інші умови кредитування, а також забезпечення виконання зобов`язань за Договором заставою визначені в Правилах надання та обслуговування кредиту на придбання під заставу транспортного засобу в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», які є невід`ємною (публічною) частиною договору і розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua.
Згідно з п. 1.5. Договору у якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших платежів, у день укладення Договору укладається цей Договір, відповідно до якого в заставу передається транспортний засіб, що купується за кредитні кошти/майнові права за Договором купівлі-продажу транспортного засобу, що купується за кредитні кошти, у відповідності до розділу 2 Договору.
Пунктом 2.3. Договору передбачено, що за рахунок Предмета застави Банк має право задовольнити свої вимоги відносно зобов`язань за цим Договором в повному обсязі, включаючи сплаті процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачене умовами Договору. Заставою за цим Договором також забезпечуються вимоги Банку щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за зобов`язаннями за цим Договором і зверненням стягнення на Предмет застави: витрат на утримання і збереження Предмета застави; витрат на страхування Предмета застави; збитків, завданих порушенням зобов`язань за цим Договором.
Відповідно до п. 2.4. Договору предметом застави є транспортний засіб Toyota Camry, 2021 року виробництва, номер (шасі/серійний/реєстраційний (за наявності)/інвентарний) НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю відповідно до договору купівлі-продажу № 075/08/21 від 28.08.2021 року 981 984, 00 грн.
Згідно з п. 5.12. Договору шляхом підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору, умови Договору йому зрозумілі, з Правилами і Тарифами Банку, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується, йому до укладання Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг».
Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 5.7. Договору).
Банком зобов`язання за договором виконано, що підтверджується платіжними інструкціями № 1/4175941 від 08.09.2021 року на суму 589 190, 00 грн. та на суму 11 724, 88 грн., а також випискою по рахунку.
Однак, відповідач порушив взяте на себе зобов`язання зі своєчасного повернення отриманого кредиту, не повернув кредит і не сплатив проценти за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості, яка становить 249 405, 33 грн., з яких 249 354, 13 грн. основного боргу, 1, 37 грн. заборгованість за нараховані проценти та 49, 83 грн. заборгованість за прострочені проценти.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 ЦК визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами 1 та 2 ст. 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з не додержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК).
Після підписання Договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти.
У ст. 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Статтею 614 ЦК передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем зобов`язання за Договором виконано, що підтверджується платіжними інструкціями № 1/4175941 від 08.09.2021 року на суму 589 190, 00 грн. та на суму 11 724, 88 грн., а також випискою по рахунку.
Разом з цим, всупереч вимог ст. ст. 525, 526 ЦК відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 249 405, 33 грн., з яких 249 354, 13 грн. основного боргу, 1, 37 грн. заборгованість за нараховані проценти та 49, 83 грн. заборгованість за прострочені проценти.
Наданий позивачем розрахунок суми боргу відповідач не спростував, контррозрахунку не подав.
За таких обставин, оскільки відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Таким чином, відповідний борг в сумі 249 405, 33 грн., який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з відповідача в судовому порядку.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки
У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.
Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК).
Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлений можливості у порядку ч. 4 ст. 83 ЦПК письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК).
При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.
З огляду на викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК суд
1. Позов Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 249 354 (двісті сорок дев`ять тисяч триста п`ятдесят чотири) грн. 13 коп., заборгованість за нарахованими процентами в сумі 1 (одна) грн. 37 коп., заборгованість за простроченими процентами в сумі 49 (сорок дев`ять) грн. 83 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 741 (три тисячі сімсот сорок одна) грн. 08 коп.
3. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
4. Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК.
5. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
7. Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Повне рішення складено 06.06.2024 року.
Суддя Н.В. Новіченко