Справа № 361/6226/17
Провадження № 4-с/361/37/24
У Х В А Л А
16 липня 2024 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді: Бражник Н. М.
за участю секретаря: Охріменко Е. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Філатова Ольга Сергіївна, на дії начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Роєнка Романа Володимировича, -
Через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала скаргу на дії начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Броварський ВДВС) ОСОБА_2
Скаргу обґрунтувала тим, що у березні 2024 року вона направила на примусове виконання виконавчий лист виданий Броварським міськрайонним судом Київської області від 19 лютого 2021 року № 361/6226/17 (провадження № 2/361/109/19) у частині виконання графіку побачень малолітніх дітей із матір`ю.
18 березня 2024 року державний виконавець Броварського ВДВС Сірош А. В. винесла повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2024 року у справі № 361/6226/17 (провадження № 4-с/361/25/24) задоволено скаргу ОСОБА_1 , визнано неправомірними дії державного виконавця Броварського ВДВС Сірош А. В. щодо винесення повідомлення від 18 березня 2024 року про повернення виконавчого документу від 19 лютого 2021 року № 361/6226/17 стягувачу без виконання, зобов`язано державного виконавця повторно вирішити питання щодо відкриття провадження за зазначеним виконавчим документом.
ОСОБА_1 05 червня 2024 року звернулась до Броварського ВДВС із заявою щодо відновлення виконавчого провадження на виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2024 року у справі № 361/6226/17 (провадження № 4-с/361/25/24). Зазначену заяву на розгляд передано державному виконавцю Желєзняк Є.О.
Оскільки заява стосувалась безпосередньо державного виконавця Сірош А. В., ОСОБА_1 та її представник адвокат Філатова О. С. звернулись до Броварського ВДВС
щодо перереєстрації та передання цієї заяви від державного виконавця Желєзняк Є.О. державному виконавцю Сірош А. В.
27 червня 2024 року ОСОБА_1 , особисто, у Броварському ВДВС отримала повідомлення державного виконавця Желєзняк Є.О. від 10 червня 2024 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та виконавчий лист № 361/6226/17 (провадження № 2/361/109/19) від 19 лютого 2021 року.
Вважає, що начальник Броварського ВДВС ОСОБА_2 усупереч вимог пункту 9 Типового положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 квітня 2016 року № 1183/5 неефективно здійснює посадові обов`язки щодо належної роботи відділу, контролю за вчиненням державними виконавцями виконавчих дій, створює умови для погіршення роботи відділу, зокрема щодо розгляду її заяв.
Зазначені дії начальника Броварського ВДВС Роєнка Р. В. порушують не тільки права ОСОБА_1 , а і її дітей.
На підставі викладеного, просила суд визнати неправомірними дії начальника Броварського ВДВС Роєнка Р. В. у нездійсненні контролю за документами та роботою відділу.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2024 року призначено скаргу до судового розгляду 16 липня 2024 року о 15 год. 30 хв.
Учасники про розгляд справи повідомлені належним чином.
Броварський ВДВС 15 липня 2024 року направив до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника та просив суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.
У судове засідання з`явилась ОСОБА_1 та її представник адвокат Філатова О. С., у засіданні скаргу підтримали та просили суд її задовольнити.
Суд встановив, що ОСОБА_1 зверталась до Броварського ВДВС із заявами про відновлення виконавчого провадження та відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 361/6226/17 виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 19 лютого 2021 року (заява від 14 березня 2024 року) та виконавчого листа № 361/6226/17 виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 17 грудня 2019 року (заява від 05 червня 2024 року).
Державний виконавець Броварського ВДВС Сірош А.В. 18 березня 2024 року винесла повідомлення про повернення виконавчого документа № 361/6226/17 від 19 лютого 2021 року стягувачу ОСОБА_3 без прийняття до виконання відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Як вбачається з вступної та резолютивної частини ухвали від 04 червня 2024 року Броварський міськрайонний судом Київської області у справі № 361/6226/17 (провадження № 4-с/361/25/24) задовольнив скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Броварського ВДВС Сірош А.В.; визнав неправомірними її дії щодо винесення повідомлення 18 березня 2024 року про повернення виконавчого документа № 361/6226/17 від 19 лютого 2021 року стягувачу ОСОБА_3 без прийняття до виконання; зобов`язав її повторно вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом № 361/6226/17 від 19 лютого 2021 року.
Державний виконавець Броварського ВДВС Железняк Є.О. 10 червня 2024 року винесла повідомлення про повернення виконавчого документа № 361/6226/17 від 19 лютого 2021 року стягувачу ОСОБА_3 без прийняття до виконання відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
У відповідь на письмовий запит адвоката Філатової О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , від 17 червня 2024 року № 7636 начальник Броварського ВДВС ОСОБА_2 надав роз`яснення щодо проведення виконавчих дій з виконання виконавчого документа № 361/6226/17 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до п. 1 розділу 3 посадової інструкції державного службовця начальника Броварського ВДВС до його основних обов`язків належить здійснення заходів, необхідних для своєчасного та в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження».
На виконанні у начальника Броварського ВДВС Роєнка Р.В., як державного виконавця, виконавчі провадження стороною у яких є ОСОБА_1 відсутні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судових наказів; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних
справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом та інші.
З огляду на п. 1 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.
Несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи виконавчого провадження тягне за собою відповідальність, установлену законом (ч. 3 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»).
Так, відповідно до п. 9 Типового положення начальник відділу очолює Відділ, здійснює керівництво його діяльністю, організовує роботу Відділу, представляє Відділ у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та підзвітний перед начальником міжрегіонального управління юстиції та відповідним Управлінням за організацію та результати діяльності Відділу; забезпечує виконання Відділом Конституції та законів України, указів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, заступників Міністра, директора Департаменту, наказів міжрегіонального управління юстиції, доручень начальника міжрегіонального управління юстиції; здійснює контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями; розподіляє обов`язки (роботу) між працівниками Відділу, розробляє проекти їх посадових інструкцій.
Статтею 477 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено її права чи свободи.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, скаржником не було доведено жодним належним та допустимим доказом факту неправомірних дій начальника Броварського ВДВС Роєнка Р. В. щодо нездійснення контролю за документами та роботою відділу.
Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя цієї статті).
За викладених вище обставин, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 259, 260, 447-453 ЦПК України, суд,
У задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Філатова Ольга Сергіївна, на дії начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Роєнка Романа Володимировича, відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 19 липня 2024 року.

Суддя Н.М. Бражник