05.08.2024 Єдиний унікальний № 371/714/24 провадження № 2/371/455/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/714/24

Провадження № 2/371/455/24

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Литвин С.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну способу сплати аліментів та зменшення їх розміру,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся із цим позовом до ОСОБА_4 , посилаючись на ті обставини, що перебував у шлюбі з відповідачем з 13 вересня 2013 року.

Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з відповідачем.

Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 13 березня 2014 року у справі шлюб між ним та відповідачем розірвано.

Згідно з рішенням Миронівського районного суду Київської області від 03 листопада 2015 року у справі 368/1719/15-ц, з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Києво-Святошинським РВДВС вікрито виконавче провадження № 4979826 щодо стягнення аліментів на підставі вказаного рішення суду.

Вказав, що за час належного виконання ним рішення суду про стягнення аліментів у його сімейному житті сталися зміни. Зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син ОСОБА_6 , на утримання якого він сплачує аліменти.

Також ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син ОСОБА_7 , на утримання якого відповідно до судового наказу Ірпінського міського суду Київської області з нього на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Крім того на його утриманні знаходиться непрацездатний батько ОСОБА_9 , який хворіє, є інвалідом ІІ групи, та з яким відповідно до адреси місця реєстрації вони проживають разом.

01 травня 2024 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 . Дружина також знаходиться на його утриманні у зв?язку з непрацездатністю через захворювання.

Посилаючись на правила ст.ст. 181, 182, 192 СК України, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та змінити спосіб сплати аліментів з частки з усіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму у розмірі 1600,00 грн.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 27 травня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 03 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Додатково представник позивача пояснила, що зміна сімейного стану позивача полягає у тому, що у нього народилося ще двоє дітей, має дружину, яка хворіє та щодо якої вирішується питання про встановлення інвалідності. Також з позивачем проживає батько, якому з 1981 року встановлено інвалідність через відсутність ока. На цей час батькові підтверджено діагноз про онкологічне захворювання, в зв?язку з чим збільшилися витрати позивача.

Заробітна плата позивача зросла з часу розгляду справи про стягнення аліметів на утримання сина ОСОБА_5 . Проте розмір аліментів, які стягуються з нього державною виконавчою службою, є непомірним, а також перевищує встановлений законом розмір аліментів - 1/3 частку від заробітку, що підлягає стягненню на двох дітей.

Позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки йому є незрозумілим який відсоток від заробітної плати стягується в рахунок аліментів на утримання дітей державною виконавчою службою. Крім того, він планує найближчим часом оформити пенсію і йому буде зручніше сплачувати аліменти на утримання сина у фіксованій сумі. Вказала, що такий же позов про зміну розміру аліментів, які стягуються на іншу дитину, вони подали до Ірпінського міськрайонного суду. Зазначила, що, оскільки у позивача змінився матеріальний та сімейний стан, то за приписами статті 273 СК України, суд може змінити встановлений розмір аліментів.

На запитання представника відповідача представник позивача вказала, що дійсно за позивачем рахується заборгованість зі сплати аліментів і наразі вони з?ясовують причини її безпідставного виникнення. Вказала, що на цей час з?ясовано, що через неправильне зазначення державним виконавцем ідентифікаційного номера позивача, тривалий час не проводилося стягнення аліментів із заробітної плати за місцем його роботи. Проте він надавав матеріальну допомогу на утримання дитини відповідачеві в добровільному порядку. На цей час вирішується питання про зняття штрафу, який був нарахований державним виконавцем в зв?язку з несвоєчаною сплатою аліментів відповідачу.

Позивач в судовому засіданні додатково пояснив, що батькові встановили інвалідність спочатку ІІІ групи в зв?язку з травмою на виробництві з 1981 році. Після смерті матері у нього розвинулося онкологічне захворювання і він його возить на обстеження, в зв?язку з чим несе витрати у розмірі 3000,00 4000,00 грн на місяць. Батько має похилий вік та отримує пенсію у розмірі 2000,00 грн. Він, його батько, а також сини ОСОБА_5 та ОСОБА_11 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що 1600,00 грн це замало для утримання дитини відповідного віку, проте він порахував, що у випадку його виходу на пенсію чи зміни в подальшому обставин, враховуючи майбутні ризики, пов?язані з ймовірним його відправленням на фронт та можливим пораненням, такий розмір буде більшим ніж заробітку.

Відповідач в судове засідання не з?явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що позивач не довів позовні вимоги щодо зміни його майнового стану, утримання батька та наявність інвалідності у останнього. Вказав, що відповідач заперечує проти зміни способу стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 з частки від заробітку на тверду грошову суму.

Фактичні обставини справи.

Суд встановив такі фактичні обставини.

Сторони перебували у шлюбі з 13 вересня 2013 року та є батьками малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірваний за рішенням суду.

Такі обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження: серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 04 січня 2012 року, даними рішення Народицького районного суду Житомирської області від 13 березня 2014 року у справі № 284/223/14-ц (а.с. 12,13).

Кошти на утримання дитини з батька стягуються в примусовому порядку за судовим рішенням у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно.

Такі обставини підтверджуються даними рішення Миронівського районного суду Київської області у справі № 371/1719/15-ц від 03 листопада 2015 року (а.с. 14-15).

Постановою державного виконавця РВДВС Києво Святошинського районного управління юстиції від 12 січня 2016 року відкрито виконавче провадження № 49794826 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі частки всіх видів заробітку, починаючи з 28 березня 2015 року (а.с. 16).

Позивач є також батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . За судовим наказом, виданим Ірпінським міським судом Київської області 17 версеня 2021 року у справі № 367/6584/21, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 вересня 2021 року.

Такі обставини підтверджуються даними свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , виданого 07 жовтня 2014 року Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво Святошинського району Київської області, серії НОМЕР_3 , виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київській області (а.с. 17, 18), судового наказу, виданого Ірпінським міським судом Київської області 17 версеня 2021 року у справі № 367/6584/21 (а.с. 19).

Позивач як на підставу для зменшення розміру аліментів вказав також на перебування на його утриманні батька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

На підтвердження таких обсатвин надав копії письмових документів: паспорту громадянина України ОСОБА_9 (а.с. 20-21), посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 11 лютого 2004 року ПФУ у Києво-Святошинському районі з терміном дії до 30 квітня 2004 року (а.с. 22), свідоцтвапро народження серії НОМЕР_5 від 23 вересня 1978 року, згідно з даними якого його батьком записаний ОСОБА_9 (а.с. 23).

На підтвердження стану здоров?я батька ОСОБА_9 позивач надав виписку з медичної картки стаціонарного хворого № 2976 про перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні радіаційної психоневрології в період з 11 серпня 2021 року до 27 серпня 2021 року з діагнозом дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. з вестибуло координаторним порушенням. Вертеброгенна цервікалгія м?язово тонічна форма; деформуючий остеортроз правого кульшового суглоба; посттравматична сліпота; пресбіопсія; фіксована грижа стравохідного отвору діафрагми; еритематозна гатродуоденопатія; недостатність сфінктера (а.с. 24). Також позивач надав копії протоколу магнітно резонансної томографії та висновок дуплексного сканування екстракраніальних відділів бронхіоцефальних артерій та транскраніального дуплекного сканування від 14 лютого 2022 року проведених щодо ОСОБА_9 (а.с. 25, 26).

01 травня 2024 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого Виконавчим комітетом Дмитрівської сілської ради Бучанського району Київської області (а.с. 27).

На підтвердження стану здоров?я дружини ОСОБА_10 позивач надав висновок ультразвукового дослідження від 26 березня 2024 року та відомості про проведення консультацій ОСОБА_10 16 квітня 2024 року та 09 травня 2024 року у лікаря (а.с. 29).

Згідно з даними довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10 травня 2024 року, складеного державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області, станом на 01 травня 2024 року у ОСОБА_1 заборгованість за аліментами на утримання сина ОСОБА_5 відсутня, залишок несплаченого штрафу становить у розмірі 85214,10 грн (а.с. 58, 59-61).

Згідно з даними довідки про доходи ОСОБА_1 № 475, виданої ГУ НП у Київській області 21 червня 2024 року, за період з лютого 2018 року до травня 2024 року (а.с. 62-63) позивачу нарахована заробітна плата в таких розмірах: лютий 2018 року - 19934 грн, березень 2018 року 8020,48 грн, квітень 2018 року 8324,98 грн, травень 2018 року 8637,28 грн, червень 2018 року 9035,72 грн, липень 2018 року 8731,43 грн, серпень 2018 року 8322,30 грн, вересень 2018 року 8121,85 грн, жовтень 2018 року 10836,85 грн, листопад 2018 року 8350,96 грн, грудень 2018 року 14213,24 грн, січень 2019 року 11637,99 грн, лютий 2019 року 11637 грн, березень 2019 року 11637,99 грн, квітень 2019 року 12654,00 грн, травень 2019 року 11638,00 грн, червень 2019 року 11638,00 грн, липень 2019 року 11638,02 грн, серпень 2019 року 11637,99 грн, вересень 2019 року 11637,99 грн жовтень 2019 року 11637,99 грн, листопад 2019 року 14037,99 грн, грудень 2019 року 19202,67 грн, січень 2020 року 12218,96 грн, лютий 2020 року 12311,53 грн, березень 2020 року 12340,98 грн, квітень 2020 року 11325,79 грн, травень 2020 року 12340,96 грн, червень 2020 року 12929,04 грн, липень 2020 року 30707,49 грн, серпень 2020 року 18858,55 грн, вересень 2020 року 19019,01 грн, жовтень 2020 року 12929,01 грн, листопад 2020 року 12929,01 грн, грудень 2020 року 33817,38 грн, січень 2021 року 12929,01 грн, лютий 2021 року 12929,02 грн, березень 2021 року 12929,02 грн, квітень 2021 року 12929,02 грн, травень 2021 року 12928,97 грн, червень 2021 року 12928,97 грн, липень 2021 року 21231,95 грн, серпень 2021 року 12928,97 грн, вересень 2021 року 12928,97 грн, жовтень 2021 року 12928,97 грн, листопад 2021 року 12928,96 грн, грудень 2021 року 21454,98 грн, січень 2022 року 12928,98 грн, лютий 2022 року 15515,08 грн, березень 2022 року 56823,93 грн, квітень 2022 року 60212,02 грн, травень 2022 року 120141,99 грн, червень 2022 року 68862,04 грн, липень 2022 року 39141,97 грн, серпень 2022 року 39221,97 грн, вересень 2022 року 79221,97 грн, жовтень 2022 року 46785,56 грн, листопад 2022 року 58633,76 грн, грудень 2022 року 51290,08 грн, січень 2023 року 20028,40 грн, лютий 2023 року 27432,45 грн, березень 2023 року 37432,43 грн, квітень 2023 року 37432,49 грн, травень 2023 року 37660,90 грн, сервень 2023 року 38122,08 грн, липень 2023 року 37600,92 грн, серпень 2023 року 37661,00 грн, вересень 2023 року 35402,94 грн, жовтень 2023 року 64321,93 грн, листопад 2023 року 65322,00 грн, грудень 2023 року 37660,92 грн, січень 2024 року 34435,20 грн, лютий 2024 року 37661,00 грн, березень 2024 року 37660,80 грн, квітень 2024 року 37661,00 грн, травень 2024 року 37660,90 грн.

Також позивачу за вказаний період нараховані такі виплати: матеріальна допомога - у жовтні 2018 року 2400,00 грн, у листопаді 2019 року 2400,00 грн, у вересні 2020 року 6090,00 грн, у грудні 2021 року -8526,00 грн, у березні 2022 року 12601,91 грн, у листопаді 2023 року 11658,40 грн, у жовтні 2023 року 27661,00 грн, у листопаді 2023 року 27661,00 грн; додаткова доплата до грошового забезпечння у липні 2020 року 17778,48 грн, у серпні 2020 року 5929,54 грн, у грудні 2020 року 19872,42 грн, у липні 2021 року 8302,98 грн; додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2023 року у березні 2022 року 30000,00 грн, у квітні 2022 року 45990,00 грн, у травні 2022 року 105920,00 грн, у червні 2022 року 54640,00 грн, у липні 2022 року 24920,00 грн, у серпні 2022 року 25000,00 грн, у вересні 2022 року 65000,00 грн, у жовтні 2022 року 30000,00 грн, у листопаді 2022 року 30000,00 грн, у грудні 2022 року 34225,76 грн, у січні 2023 року 5806,44 грн, у лютому 2023 року 29999,94 грн, у березні 2023 року 9999,92 грн, у квітні 2023 року 9999,98 грн, у травні 2023 року 9999,90 грн, у червні 2023 року 9999,98 грн, у липні 2023 року 9999,90 грн, у серпні 2023 року 9999,98 грн, у вересні 2023 року -7741,92 грн, у жовтні 2023 року 8999,91 грн, у листопаді 2023 року 9999,98 грн, у грудні 2023 року 9999,90 грн, у січні 2024 року 6774,18 грн, у лютому 2024 року 9999,98 грн, у березні 2024 року 9999,78 грн, у квітні 2024 року 9999,98 грн, у травні 2024 року 9999,90 грн.

З вказаної довідки вбачається, що з належних позивачеві виплат здійснювалося відрахування військового збору, ПДФО компенсувалося. Аліменти за період з лютого 2018 року до листопада 2021 року не стягувалися. Стягнення аліментів відображено в довідці з грудня 2021 року до травня 2024 року.

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму, позивач посилався на правила статті 184 СК України та вказав, що за вказаною статтею, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Проте така редакція статті 184 СК України була чинною до 07 липня 2018 року. З 07 липня 2018 року вказана стаття викладена в новій редакції, згідно з якою визначено виключне право одержувача аліментів обрати спосіб їх стягнення незалежно від будь яких обставин.

Оскільки відповідач заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі, то, згідно положень ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України, аліменти підлягають стягненню у визначений раніше у рішенні суду спосіб, тобто у частці від заробітку платника аліментів.

Суд встановив, що син сторін ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з відповідачем. Такий факт сторонами не заперечувався. Згоди щодо його утримання сторонами не досягнуто, в зв?язку з чим аліменти стягуються на його утримання з позивача в примусовому порядку, на підставі судового рішення у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

За правилами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно правил ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України та вказані роз`яснення, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів за вимогою матері дитини може бути вирішено питання про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу ст. 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

З огляду на наведені положення закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Позивач в позовній заяві зазначив, що тими обставинами, які мають значення для зменшення розміру аліментів, він вважає зміну в його сімейному стані, зокрема народження ще двох дітей, які перебувають на його утриманні, а також наявність на його утриманні хворого батька, якому встановлена інвалідність, та дружини, яка потребує лікування.

Суд встановив, що з часу ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 його сімейний стан змінився. У нього народилися сини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Крім того він одружився з ОСОБА_10 .

Разом з цим позивач не надав належних та допустимих доказів того факту, що на утримання сина ОСОБА_15 він несе будь-які витрати, лише вказав на такі обставини. Щодо стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_14 , то розмір аліментів на його утримання є таким же, як і на утримання сина ОСОБА_5 . Докази про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_14 суду не надані. Позивач не надав доказів на підтвердження необхідності вибіркового підходу до утримання сина ОСОБА_5 в порівнянні з іншими дітьми.

Також позивач не надав доказів, що його матеріальний стан погіршився з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 . Сам по собі факт народження у позивача інших дітей не є підставою для зміни розміру аліментів.

Зміна сімейного стану позивача, а саме необхідність утримання інших дітей, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду:від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23, від 22 липня у справі № 688/4308/23.

У позовній заяві позивач, констатуючи факт зміни матеріального стану, не зазначив, якими доказами підтверджуються вказані обставини, не надав доказів на підтвердження таких обставин.

З довідки про доходи позивача за період з грудня 2017 року до травня 2024 року вбачається, що він має сталий дохід, його заробітна плата значно зросла з 2017 року до 2024 року, з заробітної плати стягуються аліменти (складові стягнення не визначені), які у сукупному розмірі не перевищують 50% заробітної плати позивача. З урахуванням розміру заробітної плати та інших складових доходу позивача, факту компенсації ПДФО, сума доходу, що залишається у позивача після сплати аліментів, є пропорційно достатньою для власного забезпечення.

Доводи позивача щодо можливого погіршення його матеріального стану в майбутньому в зв?язку з виходом на пенсію чи отриманням поранення під час участі у бойових діях грунтуються на припущеннях. Враховуючи предмет спору, обставини погіршення матеріального стану позивача мають існувати на час звернення його з позовом до суду. Такі обставини не можуть підтверджуватися лише міркуванням позивача про можливість їх настання у майбутньому.

Твердження представника позивача про необхідність зміни розміру та способу стягнення аліментів на тверду грошову суму у розмірі 1600,00 грн для зручності їх сплати і обрахування позивачем, не є встановленою законодавством підставою для зміни розміру аліментів.

Тож належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення майнового стану позивача, у тому числі, у зв?язку з народженням інших дітей, на час звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, відносно часу розгляду справи № 371/1719/15-ц позивач не надав.

Щодо факту перебування на утриманні позивача батька ОСОБА_9 та дружини ОСОБА_10 суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що вказані особи мають певні захворювання. З огляду на вік батька позивача, він є пенсіонером. Доказів навності у ОСОБА_9 інвалідності, про яку зазначив позивач у позовній заяві, станом на час розгляду справи відсутні, оскільки термін дії посвідчення, в якому вказаний вид пенсії по інвалідності ІІ групи, минув 30 квітня 2004 року. Також позивач не надав доказів непрацездатності ОСОБА_10 .

Позивач, стверджуючи про перебування батька та дружини на його утриманні, не надав доказів на підтвердження факту потребування ними матеріальної допомоги позивача та надання ним такої допомоги. Також позивач не надав доказів про розмір отримуваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 доходів/або їх відсутність, причини з яких ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не можуть забезпечити себе самі матеріально та потребують матеріальної підтримки саме позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов?язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов?язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ч.1 ст. 203 СК України).

Статтею 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Визначених у ст.ст. 75, 202, 203 СК України обставин, які б свідчили про законодавчо встановлений обов?язок позивача утримувати батька та дружину, позивач не навів, доказів про такі обставини не надав.

Сам по собі факт наявності у вказаних осіб певних захворювань, без підтвердження матеріальних витрат на їх лікування та несення таких витрат позивачем, не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання одного з дійтей позивача.

Відтак утримання батька та працездатної дружини позивач може здійснювати в добровільному порядку у випадку можливості надавати їм матеріальну допомогу. Надання такої допомоги не може здійснюватись за рахунок зменшення розміру аліментів на утримання одного з дітей.

Також суд зазначає, що приписи ст. 273 СК України, на яку представник позивача посилалася, як на законодавчу підставу для зміни способу стягнення аліментів та зменшення їх розміру, регулюють правовідносини щодо обов?язку по утриманню інших членів сім?ї та родичів. Правовідносини щодо сплати аліментів батьками на утримання неповнолітніх дітей вказаною статтею СК України не регулюються, а тому вона не підлягає застосуванню під час вирішення цього спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Зменшення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , у зв?язку з тим, що позивач має на утриманні інших малолітніх дітей, а також має бажання надавати матеріальну допомогу батькові та дружині, без підтвердження необхідності такого утримання та погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення прав сина ОСОБА_5 та суперечитиме його інтересам.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз ст.ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи обставини, на які він посилається, як на такі, що впливають для визначення розміру аліментів або можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів та зменшення їх розміру не є обґрунтованими. Суд не встановив підстав для зміни способу стягнення та зменшення розміру аліментів, які стягуються за судовим рішенням.

На виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не довів суду, що його матеріальний стан чи інші обставини, унеможливлюють виплату ним аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення неим повноліття, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

На підставі викладеного та, враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом він не здатен сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі визначеному судовим рішенням, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає.

Визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще неповнолітніх дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем та суперечитиме її інтересам.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до правил ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, судовий збір, сплачений позивачем, поверненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну способу сплати аліментів та зменшення їх розміру.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: квартира під номером АДРЕСА_2 .

Суддя Л.О. Капшук