РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року

м. Рівне

Справа № 568/672/23

Провадження № 22-ц/4815/505/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання - Андрошулік І. А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Басюр Лесі Миколаївни на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року у складі судді Делалової О.М., постановлену в м. Радивилів Рівненської області о 10 годині 55 хвилин, повний текст ухвали складено 04 березня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_2 - адвокат Басюр Леся Миколаївна звернулася до суд із заявою про розстрочку та відстрочку виконання додаткового рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2023 року у справі № 568/672/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. В обгрунтування поданої заяви посилається на те, що Радивилівським районним судом Рівненської області було розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики і за результатом її розгляду було ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на корись ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 200 грн, а саме по 6100 грн з кожного. ОСОБА_2 зазначає, що на її утриманні перебувають батьки , вони люди похилого віку, власного нерухомого майна вона немає. У випадку відстрочення рішення відповідачка за цей час може знайти роботу та з коштів заробітної плати зможе погасити борг за зобов`язаннями. Звертає увагу суду, що розстрочка рішення - це не уникнення відповідальності боржника, а, навпаки, організація та створення умов, власне, для подальшого виконання рішення суду за тяжких обставин, що сталися у неї.

Просила суд розстрочити виконання додаткового рішення Радивилівського районного суду Рівненської області у справі №568/672/23 строком на дванадцять місяців, зі сплатою 300,00 грн. щомісяця.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Басюр Лесі Миколаївни відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована передбаченим ст.435 ЦПК України правом суду заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання рішення за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та обґрунтована тим, що заявником не доведено винятковості випадку, у зв`язку з яким слід розстрочити або відстрочити виконання рішення суду, не зазначено достатніх обставин та не надано доказів, які б свідчили про істотне ускладнення виконання судового рішення.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою за невідповідності фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_2 - адвокат Басюр Леся Миколаївна оскаржила її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду про відсутність передбачених законом підстав та обставин, що роблять неможливим виконання її довірителькою судового рішення про стягнення боргу. Пояснює, що при вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події; ступінь вини відповідача у виникненні спору; інші обставини справи. Наголошує, що місцевий суд не взяв до уваги матеріальний стан боржника, зокрема те, що боржник припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець. Вказує, що невиконання грошового зобов`язання за наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора з розстроченням або відстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період такого розстрочення, а тому вважає, що задоволення заяви дасть можливість боржнику за період відстрочки покращити своє матеріальне становище для повного та швидкого виконання рішення суду. Заперечує твердження протилежної сторони про те, що боржник має на меті ухилення від виконання рішення. З наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нове судове рішення про задоволення заяви про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Басюр Лесі Миколаївни ( НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. Однак, 14.05.2024 року адвокат Басюр Л. М. на зв"язок у судовому засіданні не вийшла.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що додатковим рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на корись ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 200 грн, тобто по 6100 грн з кожного. Додаткове рішення оскаржено не було та набрало законної сили.

На підставі виконавчого листа № 568/672/23, виданого 12 вересня 2023 року, було відкрито виконавче провадження від 03 жовтня 2023 року, згідно з яким з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 100 грн..

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Разом з тим, статтею 435 ЦПК України передбачена можливість та визначені підстави для відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Так, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 445 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 445 ЦПК України).

Звертаючись до суду із заявою про відстрочку виконання додаткового рішення суду, заявниця такими винятковими обставинами, що унеможливлюють виконання рішення суду вказувала наступні: відсутність доходів, припинення підприємницької діяльності, відсутність нерухомого майна у власності, перебування на її утриманні батьків похилого віку.

Аналогічні доводи містить і апеляційна скарга.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.99, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97, § 40).

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Саме тому для застосування передбаченого законом відстрочення або розстрочення виконання рішення повинні існувати виняткові обставини. При цьому, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Заявницею не наведено виняткових обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Заявницею не надано доказів, які б підтверджували, що у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності, відсутністю нерухомого майна у власності, перебування на її утриманні батьків похилого віку вона не має можливості виконати рішення суду про стягнення боргу з неї, яке набрало законної сили. Такої позиції притримується і Верховний Суд в своїй постанові від 30 жовтня 2019 року, зазначаючи, що обґрунтованим є висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні апеляційної скарги, оскільки заявником не наведено доводів та не надано конкретних доказів наявності в сім`ї заявника виняткових обставин, які б дозволили суду задовольнити заяву про розстрочку виконання судового рішення.

Встановлені обставини справи вказують на відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви та відстрочення виконання рішення суду.

відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08 ( провадження № 61-15140св18).

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Басюр Лесі Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 травня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.