Справа №461/6728/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Пахолко Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи: Львівської міської ради про приведення квартири до попереднього стану, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про приведення квартири до попереднього стану. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат житловою площею 26,7 кв.м., кухні і вигод загальною площею 45,6 кв.м., в якій він проживає разом із своєю сім`єю у кількості 6-ти осіб. Позивач зазначає, що він є пожиттєво інвалідом II групи з дитинства опорно-рухового апарату. ОСОБА_3 зазначає, що з 10 січня 1984 року по день звернення до суду з даним позовом його сім`я перебуває у черзі Львівської міської ради на покращення житлових умов. Також позивач зазначає, що з метою покращення житлових умов та ремонту покрівлі аварійного даху, розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 931 від 28.09.99. йому було дозволено розширити квартиру за рахунок площі горища, що знаходиться над його квартирою. Одночасно на ОСОБА_3 покладався обов`язок своїми силами і за свої кошти провести ремонт даху над проведеною надбудовою. Позивач зазначає, що 20.10.03 року сусідню квартиру АДРЕСА_2 придбала відповідачка ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 вважає, що всупереч нормам закону ОСОБА_5 , порушуючи права його сім`ї та права більшості мешканців будинку АДРЕСА_3 , які були категорично проти, отримала дозвіл на розширення своєї квартири за рахунок площі горища, що знаходиться над її квартирою. Позивач стверджує, що внаслідок проведення незаконних будівельних робіт на горищі відповідачкою, всупереч ухвалам Галицького районного суду м. Львова від 17.06.11 у справі № 2-2156; від 25.04.13. у справі № 1304/7175/12, від 13.05.13. у справі 1304/6797/12 та ухвалі апеляційного суду Львівської області у справі № 22ц-4612/11 про заборону проведення будівельних робіт, зведено стіни, перегородки, перекриття, двері. Окрім того, стінну перегородку на горищі між квартирами ОСОБА_5 збудувала не над стіною знизу, а пошкодивши нову покрівлю даху, яку, стверджує ОСОБА_3 , він встановив у 2009 році, змістила на 30 см. стелю над його квартирою, що стало однією з причин затоплення його квартири. Дана обставина стверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Позивач зазначає, що з 06.01.12 року з боку забудованого ОСОБА_5 горища почалися постійні залиття його квартири та така стала непридатною для проживання та відпочинку, з`явилась пліснява, грибок, зі стін та стелі відпадає штукатурка, квартира потребує ремонту. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21.10.14 року у справі № 1304/7375/12 було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної і моральної шкоди завданої внаслідок залиття його квартири. Рішення суду набрало законної сили і шкода була відповідачкою відшкодована. Але при цьому відповідачка продовжувала ігнорувати свої обов`язки по утриманню власності, які покладені на неї законом і не вчиняла будь-яких дій по запобіганню заподіяння в подальшому матеріальної і моральної шкоди. ОСОБА_3 зазначає, що 3-4 червня 2014 р., 07.07.2016 року, 10.07.2019 року, 30.07.2019 року, 08.08.2019 року, 12.08.2019 року, 14.08.2019 року, 16.08.2019 року відбувались залиття його квартири про що було складено акти. У всіх цих випадках залиття, працівники ЛКП «Снопківське» не мали доступу до квартири АДРЕСА_4 , яка належить відповідачці, оскільки вона у цій квартирі не проживає, а постійно перебуває за кордоном. Тому ані ЛКП, ані відповідні служби не мають доступу до горища будинку над квартирою відповідачки, не можуть встановити місця протікання води і вжити заходи по ліквідації аварій. ОСОБА_3 зазначає, що до проведення надбудови квартири АДРЕСА_4 за рахунок площі горища, його ніколи водою не затоплювалась і від цього не руйнувалася. Оскільки ОСОБА_5 не вживає жодних заходів щодо належного утримання своєї квартири, тому ОСОБА_3 просить привести горище будинку до первинного стану.

Згідно з абз. 2 п. 1.4.4. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.05. перепланування житлових будинків, житлових і нежитлових приміщень у житлових будинках, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. ОСОБА_3 зазначає, що оскільки відповідачка перепланування своєї квартири здійснила таким чином, що погіршило умови експлуатації і проживання його сім`ї у квартирі, то дана норма закону виявилась порушеною і це порушення повинно бути усунутим.

Будинок АДРЕСА_3 є пам`яткою архітектури і відноситься до пам`ятки архітектури культурної спадщини місцевого значення, (охоронний № 1598). Через незаконну надбудову квартири АДРЕСА_4 і неналежне утриманняцієї надбудови, ця пам`ятка архітектури псується і поступово знищується.

ОСОБА_3 зазначає, що 19.04.2012 року відповідачка ОСОБА_5 підписала з Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини № 100/12. Згідно з ч.5 п.5 цього договору, відповідачка зобов`язана утримувати пам`ятку (її частину) в належному санітарному, протипожежному і технічному стані, мати у приміщенні пам`ятки належне обладнання згідно з вимогами органів протипожежної, санітарної, екологічної охорони та інших уповноважених органів. Згідно з п.10 цього договору, ОСОБА_5 зобов`язана негайно повідомляти орган охорони про будь-яке руйнування, пошкодження, аварію чи іншу обставину, що заподіяла шкоду пам`ятці (її частині), і своєчасно вживати заходи для приведення пам`ятки (її частини) в належний стан. Згідно з ч.11 цього договору, ОСОБА_5 зобов`язана своєчасно проводити поточний та капітальний ремонт пам`ятки (її частини). Свої обов`язки, передбачені цим договором, ОСОБА_5 також не виконала. Тому позивач просив позовні вимоги задовольнити.

02.12.2019 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_6

26.01.2024 року позивач подав до суду заяву в якій просив залишити без розгляду позов в частині пред`явленої вимоги до ОСОБА_5 та просить зобов`язати ОСОБА_6 привести квартиру власником квартири АДРЕСА_2 до попереднього стану, оскільки на даний час саме ОСОБА_7 є власником даної квартири, що вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 05.11.2019 року.

Ухвалою суду від 06.09.2019 року відкрито провадження у справі.

Крім цього, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.09.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

24.10.2019 року представниця ОСОБА_5 подала до суду відзив на позовну заяву.

01.11.2019 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.12.2019 року залучено до участі у справі ОСОБА_6 у якості співвідповідача.

20.01.2020 року позивач подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.10.2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи: Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні правом власності, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №461/10170/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , за участю третьої особи: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Скречко М.М. про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

29.05.2023 року до суд від представника відповідача ОСОБА_9 адвоката Яроша В.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.10.2023 року відновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

08.11.2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_9 адвоката Яроша В.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

10.11.2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_9 адвоката Яроша В.В. надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.11.2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи: Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, відмовлено за безпідставністю.

11.12.2023 року представник відповідача ОСОБА_10 - адвокат Ярош В.В. подав до суду клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_10 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15000, 00 грн.

21.12.2023 року позивач подав до суду відзив на заяву про стягнення витрат на правову допомогу.

26.01.2024 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та залишення позову без розгляду в частині пред`явлених вимог до ОСОБА_5 .

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.01.2024 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи: Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю в частині пред`явленої позовної вимоги до ОСОБА_5 про приведення квартири АДРЕСА_2 до попереднього стану залишено без розгляду.

13.02.2024 року представник відповідача ОСОБА_10 - адвокат Ярош В.В. подав до суду клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_10 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 21000, 00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви та просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Зазначив, що рішеннями судів вже встановлено, що на законних підставах відбулось розширення квартири АДРЕСА_2 за рахунок горища. Також рішенням суду встановлено незаконні дії ОСОБА_3 щодо вчинення надбудови і приєднання горища. У висновку експерта зазначено тільки припущення щодо того що залиття квартири позивача відбулось через перепланування квартири АДРЕСА_2 , даний висновок є ймовірним, а не категоричним. В актах про залиття зазначено обставини, які не оглядались. Позивачем не долучено до матеріалів справи доказів завдання йому шкоди відповідачем. Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 2019 року є дійсним. ОСОБА_11 не робив ремонту у квартирі. Квартира придбана позивачем через сім років після проведення реконструкції. ОСОБА_11 є добросовісним набувачем, оскільки набув майно у законний спосіб.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат житловою площею 26,7 кв. м., кухні і вигод загальною площею 45,6 кв. м. /Том 1, а. с. 6/.

З довідки №2861 від 16.08.2019 року з місця проживання про склад сім`ї і прописку вбачається, що ОСОБА_3 проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 та є власником даної квартири. В даній квартирі також зареєстровані ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 /Том 1, а. с. 7/.

ОСОБА_3 18.06.2019 року, 10.07.2019 року, 3.07.2019 року, 08.08.2019 року, 12.08.2019 року, 14.08.2019 року звертався з заявами до ЛКП «Снопківське» у зв`язку залиттям його квартири/ Том 1, а. с. 19 -24/.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21.10.2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Львівського комунального підприємства «Снопківське», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Львівська міська рада, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 6 398,00 гривень матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 12 000, 00 гривень моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

З акту складеного комісією в складі майстрів по експлуатації житлового фонду ЛКП «Снопківське» від 06.06.2014 року вбачається, що в результаті обстеження квартири АДРЕСА_1 , де проживає сім`я Забавських виявлено мокру пляму на стіні в одній із житлових кімнат в квартирі, яка межує з кв. АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_5 . Залиття відбулось 3-4 червня 2014 року в результаті випадання дощів, через неякісне встановлення водостічної труби з мансардного поверху, яке виконала ОСОБА_5 /Том 1, а. с. 25/.

З акту складеного комісією в складі майстрів по експлуатації житлового фонду ЛКП «Снопківське» від 27.06.2014 року вбачається, що в результаті обстеження квартири АДРЕСА_1 виявлено, що залита стеля пл.. 1,5 кв. м., а також стіна площею 2,5 кв. м. Причину залиття встановити не можливо оскільки немає доступу до квартири АДРЕСА_5 , а. с. 26/.

З акту складеного комісією в складі майстрів по експлуатації житлового фонду ЛКП «Снопківське» від 16.08.2019 року вбачається, що в результаті обстеження квартири АДРЕСА_1 виявлено, що відбулось залиття квартири АДРЕСА_6 площею стелі 1, 2 кв. м., стіни 1,9 кв. м., залиття виникло через пошкодження дахового покриття над квартирою АДРЕСА_7 , зміна дахового покриття проводилась власником квартири АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_6 за власні кошти у зв`язку із розширенням площі квартири за рахунок горища. З метою усунення причин залиття власниками квартири АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 необхідно провести ремонт дахового покриття над надбудовами квартири АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 , де знаходиться їх приватна власність /Том 1, а. . 27/.

З висновку №038/13 судової будівельно-технічної експертизи від 05.08.2013 року вбачається, що встановити конкретну причину пошкоджень, зазначених позивачем встановити не надається можливим. Основне замокання в приміщеннях квартири АДРЕСА_6 могло відбутися як від замокання зовнішньої стіни житлового будинку, так і від проведення будівельних робіт по влаштуванню перекриття і покрівлі над мансардним приміщенням кв. АДРЕСА_4 , зміщення міжквартирної стіни на горище в сторону житлових кімнат квартири АДРЕСА_6 імовірно і спричинило сильне замокання в куті від зазначених вище робіт. Вартість нанесених позивачу збитків дорівнює вартості відновлювального ремонту приміщень житлових кімнат квартири АДРЕСА_6 і становить 6398, 00 грн. /Том 1, а. с. 28-31/.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.04.2015 року у справі №1304/6797/12 у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_5 , з участю третіх осіб Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання незаконним та скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради №А-162 від 30.05.2011 року Про затвердження гр. ОСОБА_5 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту перепланування квартири АДРЕСА_2 з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси, визнання незаконним та скасування наказу Департаменту економічної політики Управління комунальної власності Львівської міської ради №1627-ЖГ від 13.07.2012 року Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 , визнання недійсним та скасування свідоцтва №Г-04500 від 13.07.2012 року про право власності на квартиру, видане гр. ОСОБА_5 . Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради відмовлено за безпідставністю позовних вимог /Том 1, а. с. 236-244, 246-251/.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.07.2015 року апеляційну скаргу було відхилено, рішення Галицького районного суду міста Львова від 06.04.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 року залишено без змін рішення Галицького районного суду міста Львова від 06.04.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08.07.2015 року

Постановою Верховного Суду України від 05.10.2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 8 липня 2015 року та рішення Галицького районного суду м. Львова від 6 квітня 2015 року відмовлено.

З рішень ухвалених у справі №1304/6797/12 судами було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 18 жовтня 2003 року ОСОБА_5 стала власником квартири АДРЕСА_2 і відповідно до п.2 ст.10 закону України «Про приватизацію державного житлового Фонду» здобула право спільної власності на допоміжні приміщення, в тому числі на частину горища разом з іншими співвласниками квартири.

Згідно Акту технічного стану конструкцій даху житлового будинку на АДРЕСА_3 від 15.04.2009 року, складеного фахівцями державного підприємства Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут «Укрзахідпроектреставрація», та підтвердженого висновком міжвідомчої комісії при виконкомі міської ради (витяг з протоколу № 4 § 2 від 18.03.2001 року) й наказом Департаменту житлового господарства й інфраструктури міської ради від 25.03.2011 року № 155 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії при виконкомі щодо технічного стану даху в буд. АДРЕСА_3 », загальний стан конструкцій даху будівлі ІV - аварійний , на основі аналізу дефектів і пошкоджень неможливо гарантувати цілісність конструкцій на період підсилення. Конструкції даху мають дефекти та пошкодження, які свідчать про зниження їх несучої здатності. Для забезпечення подальшої надійної експлуатації житлового будинку в цілому,

уникнення погіршення його технічного стану, на підставі візуальних обстежень та визначених дефектів конструкцій даху, необхідно виконати комплекс ремонтно-реставраційних робіт за окремо розробленою робочою проектною документацією, в якій необхідно передбачити наступне: - виконати роботи по повній заміні аварійних несучих конструкцій та покриття даху житлового будинку; - для водовідводу талих та дощових вод з даху будинку та навколишньої території необхідно провести роботу по влаштуванню системи організованого водовідведення та благоустрою території; - всі ремонтно-реставраційні роботи необхідно виконати згідно проектної документації розробленої ліцензованою організацією». Таким чином, стан даху (покриття даху, дощових конструкцій, горищного перекриття) на АДРЕСА_3 в цілому, та над кв. АДРЕСА_4 , що є власністю ОСОБА_5 , аварійний, не придатний для нормальної експлуатації.

Також, судами було встановлено, що ОСОБА_5 одержала необхідні дозволи на реконструкцію квартири від Галицького РВ ГУ МНС України у Львівській області щодо дотримання протипожежних заходів, від Управління архітектури Львівської міської ради, від Управління охорони історичного середовища, Декларація про початок виконання будівельних робіт із перепланування кв. АДРЕСА_4 була зареєстрована Інспекцією ДАБК у Л/о 15.06.2011 року, чим дотримані вимоги ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Судом було встановлено, що будівельно-монтажні роботи із реконструкції квартири АДРЕСА_4 з перепланування та об`єднання їх з частиною горища над даною квартирою, а також влаштування внутрішньо квартирних сходів виходу на 2-й рівень-мансарду, виконані на підставі проектної документації, розробленої ліцензованою проектною організацією ДНДПВІ «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» Львівський філіал.

06.04.2012 року Інспекцією ДАБК у Львівській області ОСОБА_5 було видано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (реконструкція квартири з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси на АДРЕСА_3 ), якою засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (окремого пускового комплексу) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтверджено його готовність до експлуатації.

13 липня 2012 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, як органом приватизації, на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 27 лютого 2009 року № 114 «Про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна та затвердження вартості цих послуг, видано наказ № 1627-ЖГ «Про оформлення права власності на кв. АДРЕСА_2 » та оформлено свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 загальною

площею 82.7 кв. м. на ім`я ОСОБА_5 , 23 липня 2012 року вказане свідоцтво та право власності на кв. АДРЕСА_4 зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, рішення про оформлення права власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 прийнято Управлінням комунальної власності в межах своєї компетенції та на підставі належно оформлених документів на квартиру, тому правові підстави для визнання незаконним і скасування вказаного наказу та свідоцтва відсутні.

Усі мешканці будинку АДРЕСА_3 , крім власника квартири АДРЕСА_6 цього будинку, надали згоду ОСОБА_5 на реконструкцію належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_4 за рахунок спірних приміщень горища. Таку згоду надали й позивачі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які після отримання ОСОБА_5 дозвільних документів на будівництво змінили свою позицію та спільно із ОСОБА_3 пред`явили позов.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 17.11.2011 року у справі №2-2156 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_5 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Комунальне підприємство Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним наказу №А-162 від 30.05.2011 року "Про затвердження гр. ОСОБА_5 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту перепланування квартири АДРЕСА_2 з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси". Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31.01.2012 року зазначене рішення Галицького районного суду міста Львова від 17.11.2011 року залишено без змін /Том 1, а. с. 234/.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 08.07.2015 року у справі №461/6797/12 зазначено, що судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 , який проживає у кв.

АДРЕСА_1 , розпорядженням Галицької районної адміністрації м. Львова № 931 від 28.08.1999 року отримав дозвіл на реконструкцію кв. АДРЕСА_6 за рахунок частин горища над його квартирою , яка внаслідок реконструкції буде складатись з 3-х кімнат. Такий проект реконструкції було погоджено відповідними службами міста, та Управлінням охорони історичного середовища. На підставі цих документів Інспекцією ДАБК у 2003 році йому видано дозвіл на ведення будівельних робіт № 206/03, який було перереєстровано у 2009 році. Відповідно до затвердженого проекту, ОСОБА_3 дозволено влаштування мансардних приміщень лише над площею своєї кв. АДРЕСА_6 . Проте, в подальшому ОСОБА_3 розробив нові проектні пропозиції на 4-х кімнатну квартиру за рахунок площі горища над кв. АДРЕСА_4 та без погодження цього проекту Управлінням архітектури та містобудування, Управлінням історичного середовища за новим розпорядженням Галицької районної адміністрації № 491 від 05.05.2000 року одержав дозвіл на реконструкцію кв. АДРЕСА_6 в 4-х кімнатну за рахунок площі горища не тільки над свою кв. АДРЕСА_9 .

За наслідками розгляду протесту прокуратури Галицького районну м. Львова на розпорядження № 491 від 05.05.2000 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради видано розпорядження № 554 від 21.08.2009 року, яким розпорядження №491 від 05.05.2000 року скасовано.

Таким чином, незважаючи на те, що ОСОБА_3 дозволено влаштування мансардних приміщень лише над площею своєї кв. АДРЕСА_6 , останній продовжує без законних підстав вимагати скасування наказів органів влади та права власності ОСОБА_5 на реконструйовану кв. АДРЕСА_4 за рахунок площі горища над її кв. АДРЕСА_4

ОСОБА_3 оскаржував у судовому порядку розпорядження Галицької районної адміністрації №554 від 21.08.2009 року «Про розгляд протесту прокурора».

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 05.10.2010 року по справі №2- 773/10 відмовлено в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації ЛМР, за участю третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Прокуратури Галицького району м. Львова про визнання розпорядження Галицької районної адміністрації №554 від 21.08.2009 року «Про розгляд протесту прокурора» незаконним. Рішення Галицького районного суду міста Львова від 05.10.2010 року залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07.02.2011 року. У відкритті касаційного провадження було відмовлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.05.2011 року.

Зокрема, рішенням Галицького районного суду міста Львова від 05.10.2010 року по справі №2- 773/10 було встановлено, що 21.08.2009 року Галицькою районною адміністрацією ЛМР винесено розпорядження №554, яким задоволено протест Прокурора Галицького району м. Львова від 26.06.2009 року №195 та скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації №491 від 05.05.2000 року «Про розгляд заяв громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_19 », яким надано право ОСОБА_3 здійснити розширення квартири АДРЕСА_1 за рахунок площі горища над квартирами АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 з влаштування квартири в двох рівнях згідно з поданими пропозиціями.

Проведеною Прокуратурою Галицького району м. Львова перевіркою встановлено, що попередній власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_19 , будучи співвласником горища у цьому будинку та маючи намір здійснити надбудову над своєю квартирою за рахунок об`єму горища, не надав у цивільно-правовий спосіб згоди на переобладнання частини горища над його квартирою з приєднанням її до квартири АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_3 . Таким чином, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, видаючи розпорядження №491 від 05.05.2000 року незаконно розпорядилася належною ОСОБА_19 частиною горища. Виходячи з наведеного, немає підстав визнавати незаконним розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №554 від 21.08.2009 року.

Не зважаючи на те, що 21.08.2009 року Галицькою районною адміністрацією ЛМР винесено розпорядження №554, яким задоволено протест Прокурора Галицького району м. Львова від 26.06.2009 року №195 та скасовано Розпорядження Галицької районної адміністрації №491 від 05.05.2000 року «Про розгляд заяв громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_19 », яким надано право ОСОБА_3 здійснити розширення квартири АДРЕСА_1 за рахунок площі горища над квартирами АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 після 21.08.2009 року закрив доступ на горище будинку, в тому числі на частину горища над кв. АДРЕСА_4 та здійснював там незаконні будівельні роботи, не маючи на це жодних прав. Згідно з листом Галицької районної адміністрації ЛМР від 16.10.2009 року № 3-ф-1420/31 Галицька районна адміністрація ЛМР повідомила про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за закриття доступу на горище в буд. АДРЕСА_3 .

Листом від 25.09.2009 року №13/Д-1 Головне управління МНС України в Львівській області повідомило, що: «У зв`язку з систематичним порушенням вимог актів-попереджень та самовільним захопленням громадянином ОСОБА_3 частини горища буд. АДРЕСА_10 02.06.2009 року за №95-вх до Галицької районної адміністрації скеровано пакет документів для звернення з позовною заявою до суду.

З договору купівлі-продажу квартири від 05.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 передала у власність покупця ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 82, 7 кв. м. та комору у підвалі 5 кв. м. / Том 1, а. с. 72-73/.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 4 ст. 357 ЦК України встановлено, що співвласник житлового будинку може зробити добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо не порушує їхніх прав. Така добудова стає власністю співвласника, який її зробив.

Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України власник (власники) квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 22 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами ст.376 ЦК України" знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляд) цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають, як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування; у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак позивач під час судового розгляду справи, не довів ті обставини, на які посилається як на підстави своїх вимог.

Згідно з ч.1 статті 89 ЦПК України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 законно та за згодою всіх власників квартир в буд. АДРЕСА_3 , крім ОСОБА_20 , набула право на розширення площі своєї квартири АДРЕСА_2 за рахунок площі горища, провела всі будівельні роботи чітко у відповідності до вимог законодавства та з дотриманням всіх будівельних норм і правил, та законно зареєструвала право власності на реконструйовану квартиру. 06.04.2012 року Інспекцією ДАБК у Львівській області ОСОБА_5 було видано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (реконструкція квартири з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси на АДРЕСА_3 ), якою засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (окремого пускового комплексу) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтверджено його готовність до експлуатації. 13 липня 2012 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, як органом приватизації, на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 27 лютого 2009 року № 114 «Про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна та затвердження вартості цих послуг, видано наказ № 1627-ЖГ «Про оформлення права власності на кв. АДРЕСА_2 » та оформлено свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 загальною площею 82.7 кв. м. на ім`я ОСОБА_5 , 23 липня 2012 року вказане свідоцтво та право власності на кв. АДРЕСА_4 зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_21 було укладено договір купівлі-продажу 05.11.2019 року згідно з яким ОСОБА_11 набув квартиру вже після проведеної ОСОБА_5 реконструкції квартири. ОСОБА_11 є добросовісним набувачем, оскільки квартира набута ним у законний спосіб, договір купівлі-продажу є дійсним. Також, з долученого до матеріалів справи висновку №038/13 судової будівельно-технічної експертизи від 05.08.2013 року вбачається, що такий не є категоричним, а ймовірним, оскільки в такому містяться припущення щодо того, що основне замокання в приміщеннях квартири АДРЕСА_6 могло відбутися як від замокання зовнішньої стіни житлового будинку, так і від проведення будівельних робіт по влаштуванню перекриття і покрівлі над мансардним приміщенням кв. АДРЕСА_4 , зміщення міжквартирної стіни на горище в сторону житлових кімнат квартири АДРЕСА_6 імовірно і спричинило сильне замокання в куті від зазначених робіт.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Окрім цього представником відповідача, подано до суду заяву про стягнення понесених відповідачем у справі витрат з позивача, а саме стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 21000, 00 грн.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За п. 3 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.1 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Встановлено, що до матеріалів справи долучено копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1207513; копію договору №26/07/2022 про надання правової допомоги від 26.07.2022 року; копію акту наданих послуг від 15.11.2023 року та копію детального опису наданих послуг згідно з якими сукупна вартість послуг адвоката наданих у даній справі станом на 06.12.2023 року становить 15 000, 00 грн.; довідку №06/12/2023-Д від 06.12.2023 року з якої вбачається, що ОСОБА_11 здійснив повний розрахунок згідно з договором про надання правової допомоги та відповідно до акту наданих послуг у розмірі 15000, 00 грн.; довідку №09/02/2024-Д від 09.02.2024 року з якої вбачається, що ОСОБА_11 здійснив повний розрахунок згідно з договором про надання правової допомоги та відповідно до акту наданих послуг у розмірі 6000, 00 грн.; копію акту наданих послуг від 15.11.2023 року та копію детального опису наданих послуг згідно з якими сукупна вартість послуг адвоката наданих у даній справі станом на 09.02.2024 року становить 6 000, 00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачу було надано професійну правничу допомогу, однак заявлені витрати в розмірі 21000,00 грн. є несумірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру.

Із врахуванням наведеного, суд вважає, що заяву представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу слід задовольнити частково та стягнути з позивача на користь відповідача 6000, 00 грн., оскільки така сума є сумірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та відповідає критерію реальності витрат, розумності їх розміру.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81,141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 383, 391 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи: Львівської міської ради про приведення квартири до попереднього стану - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 6000, 00 грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Повний текст рішення проголошено 06.06.2024 року о 16 год. 30 хв.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Юрків.