Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"15" липня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Гаврилової О.В.,
за участю секретаря - Заведій К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, заяву позивача ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на правничу допомогу та сплату судового збору, подану його представником - адвокатом Гнатюк Т.В. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи: Державна казначейська служба України, Дарницьке управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про відшкодування моральної шкоди, -
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи: Державна казначейська служба України, Дарницьке управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн та судовий збір у сумі 1 000,00 грн. В іншій частині позову - відмовлено. Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат на правничу допомогу - до 17 червня 2024 року включно та призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

17 червня 2024 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Гнатюк Т.В. направлено до суду заяву про відшкодування судових витрат на правничу допомогу та сплату судового збору, в якій представник просить стягнути з Київської міської прокуратури, Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи в розмірі 50 000,00 грн та витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3 750,00 грн.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві - Лаврінець О.О. 14 липня 2024 року направила до суду через підсистему «Електронний суд» клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 5 000,00 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, були повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином.

Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві - Лаврінець О.О. подали заяви про розгляд питання про розподіл судових витрат без їх участі.

Інші учасники справи заяв чи клопотань до суду не подали.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України).

Суд, вивчивши доводи поданої представником позивача заяви, доводи заперечень представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно положень п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України).

За правилом ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником відповідача зроблено відповідну заяву.

Заяву позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу та сплату судового збору з додатками на її обґрунтування направлено до суду в межах визначеного судом строку - 17 червня 2024 року.

Отже, стороною позивача виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подання доказів на підтвердження розміру витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч.1 ст.632 ЦК України)

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

30 листопада 2021 року між адвокатом Гнатюк Т.В. та ОСОБА_1 укладено договір №02-25/21 про надання правничої допомоги (далі - договір), предметом якого є надання адвокатом клієнту правничої допомоги.

Згідно п. 4.1. договору, за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар, кінцевий розмір якого буде визначений у довідці-розрахунку, виходячи з наступного розрахунку: складання позовної заяви, заяв з процесуальних питань - від 2 000,00 грн до 5 000,00 грн; вивчення процесуальних документів, доказів по справі - від 2 000,00 грн до 4 000,00 грн; участь у судовому засіданні (судовий день) - від 3 000,00 грн до 4 000,00 грн.

На підставі цього договору, 13 червня 2024 року адвокатом Гнатюк Т.В. та ОСОБА_1 підписано акт виконаних робіт, згідно якого, в період з 30 листопада 2021 року по 12 червня 2024 року адвокат в рамках цивільної справи 753/24627/21 виконала наступні роботи: складання позовної заяви, включаючи збір та подання доказів - 5 000,00 грн; ознайомлення з відзивами представників відповідачів та доповненнями до відзиву - 3 000,00 грн; складання 5 клопотань: про виклик та допит свідків, витребування матеріалів кримінальних проваджень, про долучення доказів - 10 000,00 грн (з розрахунку 2 000,00 грн кожне); ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень - 4 000,00 грн; участь у 8 судових засіданнях (з розрахунку 3 500,00 грн) - 28 000,00 грн.

За договором №02-25/21 про надання правничої допомоги від 30 листопада 2021 року позивачем сплачено адвокату 50 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №3 від 13 червня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання заяв по суті справи, інших заяв та клопотань, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, ч. 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 160/19098/21)

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не лише того, чи були такі витрати понесені фактично, а й того, чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому адвокатам, враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Виходячи з характеру спірних правовідносин та предмету доказування в даній справі, а також обсягу наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлений значний обсяг наданих представником позивача адвокатських послуг.

Разом із тим, суд частково погоджується з доводами сторони відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві, що відображена в акті виконаних робіт сума є завищеною, а саме в частині складання 5 клопотань: про виклик та допит свідків, витребування матеріалів кримінальних проваджень, про долучення доказів - 10 000,00 грн (з розрахунку 2 000,00 грн кожне), в частині ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень - 4 000,00 грн та в частині участі у 8 судових засіданнях (з розрахунку 3 500,00 грн) - 28 000,00 грн.

Так позивач та його представник в судовому засіданні не підтримали заяву про виклик свідків, а виходячи зі змісту, обсягу та смислового наповнення інших клопотань визначення вартості кожного із них в сумі 2 000,00 грн є завищеною.

Також суд вважає неспівмірним вартість послуг адвоката по ознайомленню з витребуваними судом матеріалами кримінальних проваджень, сумі в розмірі 4 000,00 грн.

Крім того, за матеріалами справи вбачається, що представник позивача брала участь в 7 судових засіданнях в суді першої інстанції, при цьому тривалість трьох із них коливалась від 09 хвилин до 30 хвилин.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінюючи обґрунтованість заявленої до стягнення суми на правничу допомогу в контексті положень ч.5 ст. 137 ЦПК України, співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатами робіт, а також часом, необхідним для на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена стороною позивача сума є надмірною.

Враховуючи викладене, а також те, що позов задоволено частково, та виходячи з того, що заявлений стороною позивача в заяві розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає компенсації, підлягає зменшенню та відшкодуванню в сумі 14 800,00 грн.

Що стосується вимоги заяви про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідачів, суд відзначає, що ці витрати підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

З приводу вимоги заяви про стягнення судового збору в сумі 3 750,00 грн слід зазначити, що питання про розподіл судових витрат в частині стягнення судового збору вже вирішено рішенням суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивача стягнуто 1 000,00 грн судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 133, 137, 141, 258, 263-265, 270, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на правничу допомогу та сплату судового збору, подану його представником - адвокатом Гнатюк Т.В., - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 800,00 грн.

В іншій частині заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: