Провадження № 22-ц/812/1048/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 липня 2024 року м. Миколаїв

справа № 487/5524/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалену 23 травня 2024 року під головуванням судді Кузьменко В.В., в приміщенні цього ж суду, дата складення повного судового рішення не зазначена,

за заявою

ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2021 року та додаткового рішення від 09 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Парма» та Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Парма» про визнання недійсним рішення Правління АГК «Парма» від 31 серпня 2015 року та правочину про передачу в користування (оренду) гаражу № НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2021 року та додаткового рішення від 09 червня 2023 року.

Заявник зазначав, що ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у справі №487/9518/23 встановлено, що металевий гараж №90 не є власністю юридичної особи АГК "Парма", а може бути предметом спору між двома фізичними особами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Таким чином, судом в кримінальному провадженні виявлена істотна для справи обставина, яка існувала на час розгляду справи, але не була відома суду під час розгляду справи.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд переглянути справу за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2021 року та додаткового рішення від 09 червня 2023 року. Позовні вимоги ОСОБА_1 до АГК "Парма" та ТОВ Фірма "Парма" задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2021 року та додаткового рішення від 09 червня 2023 року відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не наведено обставин, за наявності яких закон пов`язує необхідність перегляду та скасування судового рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просив скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2024 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд рішенням від 15 вересня 2021 року та додатковим рішенням від 09 червня 2023 року встановив, що АГК «Парма» є власником спірного гаражу з 1993 року на підставі договору від 22 серпня 1993 року. Проте ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у справі № 487/9518/23 встановлено, що металевий гараж №90 не є власністю юридичної особи АГК "Парма", а може бути предметом спору між двома фізичними особами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Тобто, спірний гараж не може бути власністю юридичної особи АГК «Парма», з чого виходив суд, приймаючи рішення.

Узагальненні доводи інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу, у встановлений судом строк, до апеляційного суду не надходили.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Як видно з реєстру підтверджень про отримання документів з «Електронного суду» учасником справи, він належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду (т.4 а.с.169). Клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило. За такого, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

2. Мотивувальна частина

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2021 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Парма» та Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Парма» про визнання недійсним рішення Правління АГК «Парма» від 31.08.2015 року та правочину про передачу в користування (оренду) гаражу № 90 відмовлено.

09 червня 2023 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено додаткове рішення за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Парма» та Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Парма» про визнання недійсним рішення Правління АГК «Парма» від 31.08.2015 року та правочину про передачу в користування (оренду) гаражу № НОМЕР_1 . В задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2021 року та додаткове рішення від 09 червня 2023 року залишено без змін.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Під такими обставинами належить розуміти факти, а не нові або старі докази щодо обставин, які з`ясовувалися судом при вирішенні справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_1 посилався на те, що ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у справі № 487/9518/23 встановлено, що металевий гараж № 90 не є власністю юридичної особи АГК "Парма", а може бути предметом спору між двома фізичними особами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Разом з тим, такі обставини не можуть визнаватись нововиявленими обставинами, виходячи з наступного.

Як видно зі змісту вказаної ухвали апеляційного суду у справі № 487/9518/23, предметом її розгляду була скарга ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Погоджуючись з ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні цієї скарги, апеляційний суд зазначив: «Доводи заявника ОСОБА_1 про наявність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, відносно нього та ОСОБА_2 , лише на підставі рішення правління АГК «Парма» від 31.08.2015 р. є безпідставними, оскільки в даному випадку вбачається наявність між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 правовідносин стосовно підстав та обставин володіння металевим гаражем, який знаходиться на території АГК «Парма», що мають цивільно-правовий характер, при цьому, в даному випадку, вказане питання вирішено в порядку цивільного судочинства судами першої та апеляційної інстанцій.

Отже, обставини, про які зазначає ОСОБА_1 , не містять фактичних даних, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, а є лише фактичною незгодою з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, якими розглянуті цивільні справи, стосовно права власності та користування на металевий гараж, який знаходиться на території АГК «Парма», а доводи про можливе вчинення кримінальних правопорушень зводяться до припущень».

Отже, з наведеного вбачається, що ухвала Миколаївського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у справі №487/9518/23 не містить висновку про те, що металевий гараж № 90 не є власністю юридичної особи АГК "Парма".

Таким чином, зазначені позивачем підстави перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суперечать правилам частини 2 статті 423 ЦПК України, оскільки обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими у розумінні цієї норми.

Доводи апеляційної скарги про те, що апеляційний суд в зазначеній ухвалі встановив, що спірний гараж не може бути власністю юридичної особи АГК «Парма», є безпідставними, оскільки суперечать змісту цієї ухвали.

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перегляду рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2021 року та додаткового рішення від 09 червня 2023 року за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення суду підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіТ.Б. Кушнірова Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складене 29 липня 2024 року.