Справа №332/5978/23
Провадження №2/333/2253/24
12 серпня 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,
10.10.2023 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 20.01.2012 року було розірвано.
У шлюбі народилося двоє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідач з 2010 року нехтує та ухиляється від виконання батьківського обов`язку щодо свого сина ОСОБА_4 , а саме: не сплачує аліменти на його утримання, не здійснює спроб спілкування з ним, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться його станом здоров`я та умовами проживання.
Враховуючи, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2024 року цивільну справу за вказаним позовом направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, у зв`язку з тим, що відносно даних Департаменту соціального захисту населення ЗМР, ОСОБА_2 як внутрішньо перемішена особа проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання; залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Новоолександрівську сільську раду Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування та районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування.
19.02.2024 року на адресу суду від Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області надійшов лист, в якому зазначено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована на території Новоалександрівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 , але там не проживає. Згідно довідки Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області №743 від 19.02.2024 року, ОСОБА_1 разом з дітьми проживає без реєстрації на території Степногірської селищної ради. У зв`язку з викладеним, просить суд змінити третю сторону, а саме: Новоолександрівську сільську раду Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування на Степногірську селищну раду Василівського району Запорізької області, як орган опіки та піклування.
Ухвалою суду від 19.03.2024 року замінено неналежну третю особу - Новоолександрівську сільську раду Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування, на належну - Степногірську селищну раду Василівського району Запорізької області, як орган опіки та піклування.
Ухвалою суду від 25.04.2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 до зали судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. ОСОБА_3 надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 до зали судового засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановлений судом строку відзив не надав.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Від представника Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, як орган опіки та піклування Кондратюк І. надійшла заява, в якій остання просила суд задовольнити позовні вимоги позивача та розгляд справи проводити без їх участі.
Від представника Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування Дмитренко С. надійшла заява, в якій вона зазначила, що в ході проведеної роботи було з`ясовано, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , але як ВПО зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Під час виходу за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що з вересня 2022 року вказану квартиру орендує багатодітна родина Загной-Голощапових, яким про ОСОБА_2 нічого не відомо. У зв`язку з викладеним скласти висновок щодо доцільності /недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача не вбачається можливим. Просила розгляд справи проводити без їх участі.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3).
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.11.2006 року серії НОМЕР_3 , актовий запис №21.
20.01.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , актовий запис №03.
Заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 24.11.2010 року у справі №2-5131/2010 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку(доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
04.12.2012 року головним державним виконавцем відділу ДВС Василіського районного управління юстиції Запорізької області Тішиною І.В. у ВП №35080719 (відкрито за виконавчим листом №2-5131, виданого 14.12.2010 року) винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що йому належить.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 13.08.2020 року розмір заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-5131, виданого 14.12.2010 року становить у сумі 38 396,82 грн.
Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 03.09.2015 року збільшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по 600 грн. на місяць та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 500 грн. на місяць.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 01.02.2021 року у справі №311/2759/20 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 03.09.2015 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з твердої грошової суми 500 грн. на 1/4 частку від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином повноліття.

01.06.2023 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, остання змінила прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , актовий запис №772.

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов за адресою: АДРЕСА_5 від 04.09.2023 року та від 05.04.2024 року, підписаних старостою с. Приморське ОСОБА_9 , начальником відділу у справі дітей ОСОБА_10 та депутатом селищної ради ОСОБА_11 , за вказаною адресою проживають без реєстрації ОСОБА_1 та її діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_12 . Діти навчаються в КУ «Приморська ЗОШ І-ІІ ступенів». Вони забезпечені усім необхідним, а саме: одягом, взуттям, шкільним приладдям. У кожного з дітей своя кімната, де є ліжко, шафи, робоче місце для навчання. В будинку чисто, охайно, дотримуються санітарно-гігієнічних норм. ОСОБА_1 має всі умови для проживання дітей, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, піклується за здоров`я та життя своїх дітей.

Згідно довідки КЗ «Приморська ЗОШ І-ІІ ступенів» Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області від 04.09.2023 року та від 08.04.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в 11 класі вказаного закладу. ОСОБА_1 єдина з батьків піклується успішністю дитини, відвідує батьківські збори, приділяє належну увагу вихованню свого сина, батько ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини.

Факт проживання ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 підтверджується довідкою, яка видана Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області 19.02.2024 року за №743.

За наданим висновком № 456 від 09.04.2024 року, підписаного начальником Степногірської селищної військової адміністрації Кондратюк І., вбачається, що Степногірська селищна рада Василівського району Запорізької області як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц).

Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111).

Також, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі "Ілля Ляпін проти Росії" №70879/11 від 30.06.2020 зазначив, що контакт з батьком на протязі 7 років втрачений, батько не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення від батьківського піклування (п.50,57).

Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини.

Сам відповідач не з`явився ані до суду для розгляду цієї справи, не залучив представника, ані до комісії з питань захисту прав дитини. На думку суду, така його поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дитини.

При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишив її без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.

З встановлених під час судового розгляду обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його сина, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини.

На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують факт виконання його батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини, не надав, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Суд звертає увагу, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 01.02.2021 року з ОСОБА_2 вже стягнуто аліменти на користь ОСОБА_13 на утримання ОСОБА_4 .

Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 272, 274-279, 354, 430 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Степногірська селищна рада Василівського району Запорізької області, як орган опіки та піклування (місце знаходження: 71611, Запорізька обл., Василівський р-н., смт. Степногірськ, вул. Шкільна, буд. 24, ), районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування (місце знаходження: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, ) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) - 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.08.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод