Справа № 2-4784/11
Провадження № 6/761/1070/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Решти Д.О.,

представника заявника Чубенка М.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року надійшла заява адвоката Чубенка М.С. в інтересах ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Свою заяву мотивував тим, що Шевченківським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 2-4784/11 від 05.10.2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» суму збитків, заподіяних злочином в розмірі 6962208,00 гривень.

28.01.2013 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

02.05.2024 на запит представника заявника Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києва) надано відповідь, відповідно до якої за даними автоматизованої системи виконавчого провадження (спеціальний розділ) встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-4784/11 від 05.10.2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» суму збитків, заподіяних злочином в розмірі 6962208,00 гривень. Так, 17.07.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на час прийняття).

Представник заявника зазначає, що з автоматизованої системи виконавчого провадження не вбачається, що протягом 2015 - 2024 років зазначений вище виконавчий лист повторно пред`являвся до виконання. Також, в ЄДРСР та офіційному веб - сайті Судової влади України, сторінка «стан розгляду справ» не вбачаться наявність інформації про звернення стягувача із заявами про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи вищевикладене, представник заявника вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки строки пред`явлення виконавчого листа № 2-4784/11 від 05.10.2012 є пропущеними.

Представник заявника у судовому засіданні на задоволенні заяви наполягав, просив задовольнити в повному обсязі з тих підстав, що зазначені в заяві.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, під іншими причинами, про які йдеться в ч. 2 ст. 432 ЦПК України, належить розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а наприклад, коли в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, Шевченківським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 2-4784/11 від 05.10.2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» суму збитків, заподіяних злочином в розмірі 6962208,00 гривень.

28.01.2013 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

17.07.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на час прийняття).

Позиція представника заявника, виходячи зі змісту заяви, зводиться до того, що оскільки строк пред`явлення його виконання закінчився, є підстави для визнання указаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Проте, така позиція суперечить нормам процесуального закону, що регулює спірні правовідносини, письмовим доказам і правовим позиціям Верховного Суду.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник був зобов`язаний указати передбачені процесуальним законом підстави, для того, щоб суд мав можливість визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Проте, у заяві не наведено жодних доводів, які б дали змогу суду вирішити питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Верховний Суд у своїй постанові від 06.11.2019 року (справа № 593/841/14) дійшов висновку, що відповідно до частин другої, четвертої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Встановлення обставин дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання підлягає з`ясуванню, зокрема, під час оскарження дій чи бездіяльності державного чи приватного виконавця, пов`язаних з вирішенням питання про відкриття виконавчого провадження, а тому не мають правового значення під час розгляду питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

До того ж, як вбачається з доданого до заяви листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) за даними автоматизованої системи виконавчого провадження (спеціальний розділ) встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа №2-4784/11 від 05.10.2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» суму збитків, заподіяних злочином в розмірі 6962208,00 гривень. 17.07.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до п. 2 ч. 1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на час прийняття). Відповідно до витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження не вбачається, що протягом 2015 - 2024 років зазначений вище виконавчий лист повторно пред`являвся до виконання.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконню, застосовується у випадках, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Відповідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Крім того, ч. 2, ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Узагальнюючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що у даному разі, оскільки виконавчий лист не пред`явлено до виконання, необхідності звертатись до суду із заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання немає, оскільки п.7 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2, ч.4 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, в яких випадках виконавче провадження може бути закрите або повернуто виконавчий документ стягувачу.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 260, 353, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 19.07.2024 року.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА