Справа № 462/5835/24
УХВАЛА

19 липня 2024 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення,

встановив:

ОСОБА_1 18.07.2024 року звернувся до Залізничного районного суду м.Львова з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право особистої приватної власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 64,4 кв.м. (колишня квартира АДРЕСА_1 ).

Вивчивши подану позовну заяву, оцінивши наведені позивачем підстави звернення до Залізничного районного суду м.Львова з даною позовною заявою, суддя дійшов наступних висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов?язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За приписами п.2 ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб?єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов?язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов?язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

Суб?єктивні процесуальні права мають здійснюватися в найбільш економічний спосіб. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню правильного рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Принцип процесуальної економії полягає не лише в швидкому вирішенні спору при максимально спрощеній судовій процедурі як для суду так і для учасників процесу, але і в розумному поєднанні необхідності розгляду декількох справ в рамках одного провадження з істотним ускладненням вивчення матеріалів справи, дослідження наданих доказів, у зв?язку із збільшенням їх кількості та інших складових справи.

Згідно з ч.3 ст.44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Крім цього, відповідно до п.6 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Судом встановлено, ОСОБА_1 08.07.2024 року подав до Залізничного районного суду м.Львова позовну заяву до того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2023 року, якій присвоєно номер справи 462/5638/24, номер провадження 2/462/1619/24.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 15.07.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності залишено без руху.

Таким чином, станом на день постановлення даної ухвали ОСОБА_1 вже звернувся до Залізничного районного суду м.Львова з позовною заявою до Львівської міської ради, яка містить вимоги, що є ідентичними, та такою, що має аналогічні підстави звернення, що свідчить про вчинення позивачем дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Відповідно до ч.4 ст.44 ЦПК України суд зобов?язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

З огляду на викладене, вважаю, що відсутні правові підстави для прийняття до свого провадження позовної заяви ОСОБА_1 , натомість наявні підстави надати оцінку діям ОСОБА_1 щодо звернення до суду із даною позовною заявою, як зловживання процесуальними правами позивача, як учасника судового розгляду, що є перешкодою для виконання завдань цивільного судочинства, передбачених ч.1 ст.2 ЦПК України, та має наслідком повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст.2, 44, 185, 258-261, 268, 352-354 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення повернути позивачу.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу для відома.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю.Колодяжний