04.09.2024
Справа № 639/1821/24
Провадження № 2-о/642/47/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 р. суддя Ленінського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., за участю секретаря Гойко Т.Є., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні заяву в порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м.Харкова з заявою в порядку окремого провадження про становлення факту проживання однією сім`єю та просила встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, з жовтня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обгрунтування заяви зазначено, що заявниця є племінницею ОСОБА_4 (рідна сестра матері заявниці), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Чоловік ОСОБА_4 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується доданою копією свідоцтва про його смерть. З 31.10.2008р., тобто з дати смерті її тітки ОСОБА_4 , заявниця почала проживати однією сім`єю з її чоловіком ОСОБА_3 за адресою його реєстрації по АДРЕСА_1 , до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після поховання ОСОБА_3 заявниця залишилась проживати в його квартирі та до 24.02.2022р. готувала документи для звернення до нотаріуса та до суду, але до початку введення воєнного стану не встигла цього зробити та змушена була виїхати з м. Харкова в більш безпечне місце на заході України, а в подальшому до Словаччини, що підтверджується відмітками про перетин кордону в закордонному паспорті заявниці ОСОБА_1 . Заявниця ОСОБА_5 15.01.2024р. звернулась з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , однак отримала відмову, оскільки не проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, не звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав, пропустила строк на прийняття спадщини, не зверталася до суду із позовом про поновлення цього строку і на підставі ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину. Тому заявниці необхідно встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_5 на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Згідно ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 02 квітня 2024р. цивільну справу передано до Ленінського районного суду м. Харкова за підсудністю і ухвалою суду від 26 квітня 2024р. відкрито провадження у цивільній справі окремого провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2024р. витребувано з Першої Харківської міської державної нотаріальної контори завірені копії матеріалів спадкової справи №718847411 номер у нотаріуса 9/2024 від 15.01.2024р.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09 липня 2024р. виключено з кола заінтересованих осіб у справі Першу Харківську міську державну нотаріальну контору та залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Харківську міську раду.

Представник заінтересованої особи Харківської міської ради Резанов А.Б. подав клопотання про залишення заяви ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення - без розгляду, оскільки з неї вбачається спір про право. Внаслідок відсутності дійсних спадкоємців (за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини тощо) після смерті ОСОБА_3 у органу місцевого самоврядування виникає обов`язок щодо звернення до суду із відповідною заявою про визнання спадщини (квартири АДРЕСА_2 ) відумерлою та її передачі у комунальну власність. Також просив розглянути це клопотання без його участі.

У судовому засіданні представник заявника заперечував проти задоволення клопотання представника заінтересованої особи Харківської міської ради, про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без розгляду, посилаючись на те, що існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. На даний час спору не існує, а необхідність встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю для отримання спадщини сама по собі не свідчить про наявність спору. Крім того, спадкоємці крім заявника відсутні. Зазначене узгоджується з позиціями Верховного суду викладеними в уточненій заяві від 24 квітня 2024р.

Суд дослідивши клопотання представника заінтересованої особи Харківської міської ради, заяву та додані до неї матеріали, приходить до наступного.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник посилався на те, що встановлення факту родинних відносин необхідно йому для оформлення права на спадщину.

У статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд відмовляє у задоволенні клопотання заінтересованої особи Харківської міської ради про те, що заявлені ОСОБА_1 вимоги можливо вирішити тільки в порядку позовного провадження, оскільки у справі наявний спір про право, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У пункті 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У частині першій статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із частинами першою та другою статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Посилаючись на наявність спору представник заінтересованої особи зазначив, що при відсутності дійсних спадкоємців (за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини тощо) після смерті ОСОБА_3 у органу місцевого самоврядування виникає обов`язок щодо звернення до суду із відповідною заявою про визнання спадщини (квартири АДРЕСА_2 ) відумерлою та її передачі у комунальну власність, однак на підтвердження цього не посилається на докази про таке звернення.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №718847411 номер у нотаріуса 9/2024 Першої Харківської міської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою про прийняття спадщини звернулася лише ОСОБА_1 , яка отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернулася до суду з метою підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , для прийняття спадщини після смерті. Тому у цій справі мова йде лише про наявність чи відсутність факту проживання однією сім`єю, а спір про право між ОСОБА_1 та Харківською міською радою Харківської області на даному етапі відсутній. Встановлення цього факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, клопотання представника заінтересованої особи про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, у зв`язку із наявністю спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасними і нічим не підтвердженими. У клопотанні не наведено обставин, які підтверджують наявність спору про право.

Аналогічний по суті висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 640/9847/19 (провадження № 61-1365св17), від 03 липня 2019 року у справі № 591/1590/16-ц (провадження № 61-18018св18).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з викладеним, у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Харківської міської ради про залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду належить відмовити.

Керуючись ст. 263-265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Харківської міської ради, ОСОБА_6 про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 04.09.2024р.

Суддя Л.Г. Проценко