Провадження № 2/204/1088/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
21 червня 2024 Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Чудопалової С.В.
за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце мешкання: АДРЕСА_2 ; Донецька обл.) до ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ) про припинення стягнення аліментів,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив суд припинити з нього стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів, які стягуються на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 22.02.2012 (справа № 221/597/13-ц) у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2013 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 22.02.2013, стягнуто з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2013 та до повноліття дітей. Також, стягнуто з нього ж на користь ОСОБА_2 на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 11.02.2013 та до досягнення сина віку 3 років, тобто до 09.04.2013. 19.04.2018 Волноваський районний суд Донецької області, розірвав шлюб між позивачем та відповідачкою. Після припинення шлюбно-сімейних відносин, діти проживали разом з відповідачкою, проте з середини березня 2022 син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишився проживати разом з позивачем, а з 30.03.2022 по теперішній час син офіційно зареєстрований та проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 . На даний час позивач обов`язок утримання дитини виконує належним чином, при цьому відповідачка в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги позивачу для утримання неповнолітнього сина. Станом на жовтень рішення суду про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей виконується у повному обсязі шляхом звернення стягнення на єдине джерело доходу, а саме на його заробітню платню.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Волноваським районним судом Донецької області по справі № 221/597/13-ц, на підставі рішення суду від 22.02.2013 був виданий виконавчий лист, яким стягнуто з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2013 та до повноліття дітей.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Рішенням Волноваського районного суду від 19.04.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.12.2004 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції, актовий запис № 137, розірвано.

Як вбачаються з довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_1 з 30.03.2022 проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки № 147 від 23.0.2023, виданої структурним підрозділом «Лиманський цент з вантажної та комерційної роботи», у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 221/597/13-ц від 07.03.2013.

Отже, вищезазначеними доказами підтверджується фактичне проживання з 30.03.2022 сина сторін ОСОБА_1 разом з батьком.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь дитини є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.

Стаття 92 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України, додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_1 , однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає син на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про припинення стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що в цій частині вимог необхідно відмовити, оскільки на день подання даного позову донці вже виповнилось 18 років років і вона є повнолітньою особою, тому підстави для припинення розміру аліментів в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 78, 81, 89, 200, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.1 80-182, 273 СК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів задовольнити частково.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів, які стягуються на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 22.02.2012 (справа № 221/597/13-ц) у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2013 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,(адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце мешкання: АДРЕСА_2 ; Донецька обл.);

Представник позивача адвокат Щербінін Євген Миколайович (адреса місця знаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 82, офіс 7);

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: невідомий,(адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення складений 01.07.2024.

Суддя С.В. Чудопалова