Справа № 128/240/20
Провадження №22-ц/801/1378/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дамчук О. О.
Доповідач :Матківська М. В.
УХВАЛА

05 червня 2024 рокуСправа № 128/240/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Матківської М. В.,

суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О. П., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року у цивільній справі № 128/240/20.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 травня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

В ухвалі суду зазначено, що ОСОБА_1 слід подати до апеляційного суду оригінал документа про сплату судового збору.

Копія ухвали суду надіслана ОСОБА_1 на зазначену нею в апеляційній скарзі адресу: АДРЕСА_1 , проте конверт 25 травня 2024 року повернувся до суду з відміткою у довідці «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частиною першою статті 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Матеріали справи не містять заяви ОСОБА_1 про зміну свого місця проживання чи місцезнаходження.

Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 у справі №2-6236/11 (провадження №61-6596ск20) зробив правові висновки про те, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Тому, відповідно до висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 20 грудня 2023 року у справі №725/7357/21, наведена норма права дає підстави вважати, що врученим судове рішення вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

На повернутому до суду конверті з відміткою у довідці «адресат відсутній за вказаною адресою» поштовим відділенням проставлена дата відмітки про відсутність адресата за вказаною адресою 25 травня 2024 року.

Європейський суд з прав людини зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Відповідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вказане свідчить, що скаржник мала можливість слідкувати за ходом розгляду своєї справи, дізнаватись про його результати та виконати вимоги ухвали Вінницького апеляційного суду від 20 травня 2024 року.

Проте, станом на 05 червня 2024 року ОСОБА_1 не усунула недоліки апеляційної скарги та не подала до апеляційного суду документ про сплату судового збору чи документи, що підтверджують підстави для звільнення її від сплати судового збору.

За таких обставин, оскільки після надання строку для усунення недоліків позивач ОСОБА_1 не усунула недоліки апеляційної скарги, у відповідності до ч. 2 ст. 357 і ст. 185 ЦПК України апеляційну скаргу слід вважати неподаною і повернути.

Колегія суддів зазначає, що повернення апеляційної скарги не є позбавленням скаржника права доступу до суду у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вказане не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О. П., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, вважати неподаною і повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідачМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник