25.06.2024 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Кузнєцова Д.В.
за участю секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,
представника відповідача адвоката Терехової Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, -
ОСОБА_1 у прохальній частині позову просила стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
13.06.2024 року на виконання положень частини восьмої статті 141 ЦПК України до суду надійшла заява представника позивача адвоката Чішмана С.А. про долучення доказів щодо витрат на правничу допомогу із відповідними додатками.
Представник відповідача адвокат Терехова Д.Ю. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечила з підстав, передбачених ч. 9 ст. 141, п. 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Просила врахувати поведінку сторони позивача, яка вводила суд в оману, повідомляла неправдиві відомості. У разі ж задоволення заяви просила врахувати положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце цього засідання повідомлявся належним чином. Раніше представником до суду була подана заява про розгляд справи у його відсутність.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши й дослідивши заяву та додані до неї документи, а також окремі матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що 28 серпня 2023 року між Адвокатським бюро «Чішмана» в особі керуючого бюро Чішмана С.А. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги.
Згідно з пунктом 3.1 договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами у твердій грошовій сумі і складає 10 000 грн. Розмір гонорару включає в себе консультації клієнта, збір доказової бази для позову, складання позовної заяви про стягнення аліментів, здійснення представництва у даній справі в Богунському районному суді м. Житомира.
Відповідно до акту наданих послуг №б/н від 13.06.2024 року адвокатом виконано, а клієнтом Некритою В.Ю. прийнято наступні, узгоджені між сторонами, послуги: 1) правовий аналіз ситуації, вивчення документів, вступ в справу - 28.08.2023/2 години; 2) додаткова консультація клієнта з метою збору додаткових доказів по справі - 05.09.2023/2 години; 3) складання проекту позовної заяви - 14.09.2023-15.09.2023/10 годин; 4) узгодження правової позиції, викладеної в позові з клієнтом; підготовка позову з додатками - 25.09.2023/3 години; 5) представництво інтересів клієнта в суді 1-ї інстанції (два засідання) - 09.11.2023/1 година; 04.12.2023/1 година; 10.04.2024/1 година; 08.05.2024/1 година; 16.05.2024/1 година; 10.06.2024/1 година.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин першої-третьої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В пункті 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зроблено правовий висновок про те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Згідно з правовими висновками, викладеними в додаткових постановах Верховного Суду від 16 червня 2022 року у справі № 873/244/21, від 19 липня 2022 року у справі № 910/6807/21, від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
У справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів представник відповідача заперечувала проти вимог адвоката Чішмана С.А. про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на поведінку сторони позивача під час розгляду справи та зловживання останніми своїми процесуальними правами.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу, суд виходить з того, що правничу допомогу ОСОБА_1 в суді надавав адвокат Чішман С.І., що підтверджується копією договору про надання правничої допомоги від 28 серпня 2023 року, копією ордера на надання правничої (правової) допомоги позивачу в Богунському районному суді м. Житомира (а.с. 26, 184).
13 червня 2024 року, тобто в межах п`ятиденного строку після ухвалення рішення судом першої інстанції, адвокат Чішман С.І. подав до суду заяву про долучення доказів щодо витрат на правничу допомогу, до якої були додані, зокрема, акт наданих послуг від 13 червня 2024 року.
За таких обставин, враховуючи надані стороною позивача докази, ступінь складності справи, обсяг наданої адвокатом правової допомоги, підтверджену документально вартість виконаних робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку про те, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є такою, що підтверджена наданими доказами. Суд зважує на те, що в засіданнях 09.11.2023 та 04.12.2023 року адвокат Чішман С.І. безпосередньо участі не приймав, натомість представник позивача був присутній в засіданні 27.03.2024 року, підготовив та подав письмові пояснення по справі, клопотання про долучення доказів, заяву про долучення доказів щодо витрат на правничу допомогу (а.с. 82-84, 110-111, 161-162, 180-181), про які не велась мова в акті наданих послуг. При цьому, представником відповідача не наведено доводів щодо неспівмірності згаданих судових витрат на правничу допомогу, а також стороною відповідача не заявлялось клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Крім цього, судом не встановлено в ході розгляду справи і обставин зловживання позивачем чи її представником процесуальними правами, що може бути підставою для покладення на таку сторону судових витрат повністю або частково.
З огляду на вказане, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, обсяг наданих адвокатом позивачу ОСОБА_1 послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідності суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, суд дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України суд
Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя Д.В. Кузнєцов