Справа № 595/938/24
Провадження № 2-о/595/72/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Шпуняр О.В.,

представника заявника, адвоката Рекуша О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Бучацького районного суду Тернопільської області суду із заявою, заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , на строк три місяці щодо: заборони наближатися на відстань ближче 100 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона разом з онуком ОСОБА_2 проживають в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності її онучці ОСОБА_3 . Упродовж минулого та цього років заявниця потерпає від психологічного домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , яке не в змозі терпіти. Це погрози різного характеру, у тому числі погрози застосування фізичного насильства, залякування, приниження і образи нецензурними словами. ОСОБА_4 постійно вчиняє сварки, для чого використовує будь-які незначні приводи, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, зокрема і в нічний час. З приводу конфліктів ОСОБА_1 неодноразово зверталася із заявами до відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. Бучацьким районним судом Тернопільської області ОСОБА_4 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства. Крім того, зазначила, що 09 травня 2023 року та 15 листопада 2023 року дільничним інспектором поліції Абрамцем Є.І. щодо ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис. Заявник відчуває страх за себе та вважає, що вона є особою, яка зазнає домашнього насильства та потребує захисту.

27 травня 2024 року відкрите провадження у справі та призначене судове засідання на 29 травня 2024 року.

Присутній в судовому засіданні 29 травня 2024 року представник заявниці, адвокат Рекуш О.Р. заяву підтримав із мотивів, викладених у ній, просив її задовольнити.

У призначене судове засідання 29 травня 2024 року заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

За вказаних обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_2 на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви, та за погодженням представника заявниці.

Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є онуком ОСОБА_1 , вони проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб №220, видана Бучацькою міською радою Тернопільської області 24 травня 2024 року. Разом із ними проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онука заявниці.

Як вбачається із договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Одіжинською Л.Б. 09 травня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 683, 09 травня 2024 року ОСОБА_1 (дарувальник) передала безоплатно у власність ОСОБА_3 (обдарованої) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, власником житлового будинку, в якому проживають заявниця та заінтересована особа є онука заявниці.

Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що ОСОБА_2 чинить психологічний тиск на заявницю, вона відчуває страх за себе, з приводу конфліктів ОСОБА_1 неодноразово зверталася із заявами до ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області.

23 травня 2023 року Бучацьким районним судом Тернопільської області ОСОБА_2 був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення 05 травня 2023 року домашнього насильства психологічного характеру відносно баби ОСОБА_1 , що супроводжувалося висловлюванням нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою (постанова суду набрала законної сили 05 червня 2023 року).

Відповідно до копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №279603 від 09 травня 2023 року, винесеного ДОП ВП №2 (м. Бучач) Абрамцем Є.І., стосовно ОСОБА_2 , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру, застосовано до кривдника такі заходи заборонного припису стосовно постраждалої особи ОСОБА_1 : заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб з 18.00 год. 09 травня 2023 року до 18.00 год. 19 травня 2023 року.

Згідно постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року, ОСОБА_2 підданий адміністративному стягненню у виді штрафу за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства відносно баби ОСОБА_1 , яке мало місце 15 листопада, 17 листопада та 18 листопада 2024 року, в ході якого виражався до неї нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою (постанова суду набрала законної сили 12 грудня 2023 року).

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII (далі Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Частиною першою статті 1 Закону передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст. 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19 зроблено такий висновок: «Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства».

За наведених вище обставин, судом встановлено, що ОСОБА_2 систематично вчиняв щодо своєї баби ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, що підтверджується копіями постанов та копією термінового заборонного припису стосовно кривдника, які долучені до матеріалів цивільної справи.

Частинами 1, 2 статті 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 шляхом заборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 3 (три) місяці.

Стосовно вимоги про застосування до ОСОБА_2 такого заходу тимчасового обмеження прав, як заборони наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до практики ЄСПЛ, будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, зокрема, заходи втручання мають бути передбачені національним законодавством (дивитись, наприклад, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» («Shchokin v. Ukraine», заяви № 23759/03 та № 37943/06, п.п. 50-51). При цьому таке втручання має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (дивитись, наприклад, рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява № 4909/04, п. 39).

Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме на захист людини, її життя і здоров`я, недоторканості та безпеки спрямоване обґрунтоване застосування обмежувального припису. В свою чергу, згідно із ч. 4 ст. 13 Конституції України держава взяла на себе зобов`язання забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності. Однак ч. 1 ст. 63 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно, враховуючи що найвища соціальна цінність, закріплена у статті 3 Конституції України, переважає над конституційним правом особи, передбаченим частиною четвертою статті 13 Конституції України, що відповідає загальному інтересу суспільства, допускається обмеження останнього на користь першого в межах правил, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 стосовно баби ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство психологічного характеру, що полягає у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозами. З аналізу долучених до матеріалів справи копій постанов, якими ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно баби, слідує, що ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні 23 травня 2023 року та 30 листопада 2023 року по розгляду відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вину у вчиненні правопорушень визнав. Даних щодо вчинення ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 домашнього насильства після випадків, які мали місце 15 листопада, 17 листопада та 18 листопада 2024 року, в матеріалах справи немає.

Також суд бере до уваги, що матеріалами справи не встановлено наявність в ОСОБА_2 іншого житла, окрім того, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, оцінюючи межі втручання у права і свободи кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи, забезпечуючи справедливий баланс між правами та інтересами обох сторін, суд приходить до висновку, що вимога про заборону наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не підлягає до задоволення.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст. ст. 19, 76-77, 81, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 .

Встановити захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 3 (три) місяці.

В решті вимог заяви - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Реквізити учасників судового розгляду:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л. І. Созанська