Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Мороз Т.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Крейс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кобеляки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

05.12.2023 року до суду звернувся представник позивача, адвокат Гупал Р. М., із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. У позовній заяві зазначив, що між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у розмірі 101 571 грн. 66 коп., що було еквівалентом 2718 доларів США за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач не дотримався умов договору позики, заходів щодо повернення боргу у визначені строки не вжив, позику не повернув. Відповідно до договору позики, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення платежу за цим договором. Оскільки позика не повернута до цього часу, представник позивача прохав суд стягнути з ОСОБА_2 186 080 гривень за договором позики, з яких 101 653, 20 грн. сума основного боргу, 795,65 грн. інфляційних збитків, 681,79 грн. 3% річних, 82 950,19 грн. неустойка (пеня). Крім цього прохав стягнути судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 41 388,08 грн. та на відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1860,81 грн.

Ухвалою суду від 12.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

20.12.2023 року від представника позивача, адвоката Гупала Р. М., до суду надійшла заява про зменшення розмірі позовних вимог, відповідно до якої 04.12.2023 року відповідач частково погасив наявну заборгованість у сумі 126 299 грн. Таким чином представник позивача прохав стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 59781,83 грн., судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 41 388,08 грн., а також на відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 597,81 грн. Також прохав повернути позивачу ОСОБА_1 надмірно сплачену суму судового збору.

Ухвалою суду від 19.03.2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача, адвокат Гупал Р. М., в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримав в повному обсязі та прохав задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі.

Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 23.05.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено письмовий договір позики №Х230523-04, відповідно до якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти у сумі 101 571,66 грн, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» на день укладення договору еквівалентно 2718 доларів США 00 центів, в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк та згідно з визначеними цим договором сторони домовились, що загальна сума в гривнях, що підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором 2 718 доларів США за курсом АТ КБ «ПриватБанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 23.11.2023 року включно. Позика є безпроцентною (а. с. 16).

Як вбачається з власноручної розписки відповідача як позичальника ОСОБА_2 отримав позику від ОСОБА_1 23.05.2023 року у сумі 101 571,66 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» на день укладення договору позики №Х230523-04 від 23.05.2023 року еквівалентно 2718 доларів США та зобов`язався повернути цю суму до 23.11.2023 року (а. с. 17).

Відповідно до п. 11 договору позики №Х230523-04 від 23.05.2023 року у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від поточної суми заборгованості за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Згідно розрахунку штрафних санкцій за договором позики №Х230523-04 від 23.05.2023 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданого позивачем, інфляційні нарахування за період прострочення становить 795,65 грн., 3% річних 681,79 грн., пеня, в розмірі, визначеному договором 82950,19 грн. (а. с. 19-20).

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача судового збору за подання позовної заяви та повернення ОСОБА_1 надмірної суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачем за подачу позову сплачено судовий збір у розмірі 1860,81 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. Судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подачу позову з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 грн. (оскільки 59781,83 грн. *1% = 597,81 грн.)

На підставі вищевикладеного, необхідно повернути ОСОБА_1 переплачену суму судового збору у розмірі 787,21 грн. (1860,81 грн. - 1073,60 грн.).

Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Відповідно до позовної заяви та заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач прохав суд стягнути з відповідача 41388,08 грн. витрат на професійну правничу допомогу, з них: відповідно до акту наданих послуг від 28.11.2023 року 16080 грн., додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних вимог 18608,08 грн., участь у двох судових засіданнях 6700 грн (3350 грн.*2).

Стороною позивача на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 41388,08 грн. до суду надано: 1) договір №б/н про надання правничої допомоги від 12.09.2023 року; 2) додаток до договору про надання правничої допомоги №б/н від 27.11.2023 року відповідно до якого вартість наданих послуг (без урахування участі у судових засіданнях) складає 20 000 гривень. За прийняття адвокатом участі у судових засіданнях клієнтом додатково сплачується 3350 грн. за кожний судодень. У разі прийняття рішення по справі на користь клієнта, адвокату сплачується додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних вимог; 3) ордер на надання правничої (правової) допомоги; 4) попередній розрахунок вартості однієї години надання послуг на правничу допомогу; 5) акт наданих послуг від 28.11.2023 року, відповідно до якого клієнт прийняв наступні послуги: консультація клієнта з вивченням відповідних документів 2680 грн. (1340 грн.*2 год.), юридичний аналіз законодавства та судової практики 4020 грн. (1340 грн.*3 год.), підготовка та подача позовної заяви 9380 грн.; 6) рахунок-фактуру №б/н від 28.11.2023 року (1340 грн.*7 год.) (а. с. 21-29).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто в розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони в разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Водночас відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, на підставі наданих суду доказів, беручи до уваги відсутність судових засідань у справі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 22 058,18 грн. витрат на правову допомогу (16080 грн. відповідно до акту наданих послуг та 5978,18 грн. додаткового гонорару у розмірі 10% від суми задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями 12, 259, 263 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №Х230523-04 від 23.05.2023 року у розмірі 59781,83 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот вісімдесят одна грн. 83 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: 1073,60 (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) гривень судового збору; 22 058,18 (двадцять дві тисячі п`ятдесят вісім грн. 18 коп.) гривень витрат на професійну правову допомогу, а всього 23 131,78 (двадцять три тисячі сто тридцять одну грн. 78 коп.) гривень.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області повернути ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 787,21 (сімсот вісімдесят сім грн. 21 коп.) гривень згідно квитанції 5528-7664-2381-6590 від 28.11.2023 року, банк платника Таскомбанк, шляхом списання з р/р UA 0016682, отримувач: ГУК у Полт. обл./тг м. Кобеляки/22030101, код отримувача: 37959255, банк отримувача: Казначейство України, в зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 07 червня 2024 року.

Суддя