Справа № 473/3577/24
"03" вересня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Данилевич Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, в якому зазначав що згідно судового наказу Вознесенського міськрайонного суду від 17 травня 2024 року у справі №473/2378/24 з нього на користь ОСОБА_2 щомісячно стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08 травня 2024 року та до повноліття дитини.
Однак, під час постановлення судового наказу, судом не було враховано ряду обставин, що впливають на спосіб стягнення та розмір аліментів, а саме - сімейного та матеріального стану платника аліментів.
Зокрема, ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , подружжя має спільну малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина та донька знаходяться на повному матеріальному утриманні позивача.
Також ОСОБА_1 матеріально утримує малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася під час його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 .
Тому позивач, враховуючи вказані обставини, а також добровільне надання ним матеріального утримання доньці ОСОБА_8 , просив суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений судовим наказом Вознесенського міськрайонного суду від 17 травня 2024 року у справі №473/2378/24, та щомісячно стягувати з нього на користь відповідачки кошти (аліменти) на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 2 500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до повноліття дитини.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 не з`явилися, проте останній надіслав через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що сторони є батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю.
Згідно судового наказу Вознесенського міськрайонного суду від 17 травня 2024 року у справі №473/2378/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08 травня 2024 року та до повноліття дитини (а.с. 11, 12).
Крім цього, встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , подружжя має спільну малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13, 15).
Також ОСОБА_1 має малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася під час його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 (а.с. 14).
Матеріалами справи також підтверджено, що позивач з грудня 2023 року по травень 2024 року в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання малолітніх доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , станом на 31 травня 2024 року заборгованість за аліментами, стягнутими згідно судового наказу Вознесенського міськрайонного суду від 17 травня 2024 року у справі №473/2378/24 відсутня (а.с. 12, 16-26).
Позивач бажає змінити спосіб стягнення аліментів з частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму.
Аналізуючи вимоги та доводи сторони позивача, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України).
У разі стягнення судом аліментів у частці від заробітку така частка визначається судом.
У разі стягнення судом аліментів у твердій грошовій сумі грошовий розмір аліментів визначається судом (ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України).
Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18.
У своїй постанові від 20 грудня 2021 року у справі №681/15/21 Верховний Суд зазначив, що враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).
За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Водночас, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що визначення способу стягнення аліментів або зміна відповідного способу є виключним правом одержувача аліментів. Також констатував, що доводи касаційної скарги про протилежне зводяться до неправильного тлумачення закону. При цьому вважав правильними висновки місцевого та апеляційного судів про відмову у задоволенні позову платника аліментів до одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення у зв`язку із наявністю заперечень одержувача проти такої зміни.
Таким чином, зі змісту ч. 3 ст. 181 СК України вбачається, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінено виключно за позовом одержувача аліментів, а не його платника.
Верховний Суд більш широко тлумачить межі цієї норми на користь платника аліментів, однак обумовлює можливість її застосування за позовом платника наявністю згоди (відсутністю заперечень) одержувача аліментів на таку зміну.
Позивач ОСОБА_1 є боржником в аліментних правовідносинах, а не одержувачем аліментів, а тому не є самостійним суб`єктом звернення з позовом про зміну способу їх стягнення.
Матеріали справи не містять доказів погодження відповідачки ОСОБА_2 , як одержувача аліментів, на зміну способу їх стягнення.
Доводи позову про неврахування судом при постановленні судового наказу по справі №473/2378/24 ряду обставин щодо особи боржника (при цьому, такі обставини вже існували на момент постановлення судового наказу), зокрема його матеріального та сімейного становища, жодним чином не впливають на порядок застосування положень ч. 3 ст. 181 СК України.
При цьому, ч.ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України встановлено спеціальний спосіб захисту прав боржника в аліментних правовідносинах у наказному провадженні.
Зокрема, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Таким чином, позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права.
Однак Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома іншими способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні способи захисту не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.
Тож у кожному конкретному спорі суд насамперед повинен оцінювати застосовувані способи захисту порушених прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також ураховувати критерії ефективності таких засобів захисту та передбачені статтею 13 ЦК України обмеження щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав будь-якою особою.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (наприклад, постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19).
За встановленого, у задоволенні вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв