справа №932/3102/24
провадження №2/932/1392/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дубовик К.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації та примусове виселення, -

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2024 року до суду звернулася позивач із вищезазначеним позовом, в якому просила зняти з реєстрації та примусово виселити з адреси АДРЕСА_1 ОСОБА_2 1997 року народження.

Ухвалою судді від 20 травня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання.

Стислий виклад позиції позивача.

Відповідач є онуком позивачки та проживає разом з нею в однокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Позивачка похилого віку і потребує відпочинку, проте онук веде спосіб життя, який не дозволяє позивачці відпочити, погрожує виселенням з квартири, не допомагає у її утриманні. З приводу цього вона зверталася до поліції. Таким чином, просила зняти з реєстрації онука та примусово виселити його.

Заперечення відповідача.

Відповідач заперечує вимоги позивачки та зазначає, що вона не є належним власником квартири, оскільки не реєструвала належним чином право власності на квартиру. Крім того позивачка погано бачить, тому виникають сумніви щодо її особистого підпису на позовній заяві. Оскільки питання щодо усунення перешкод у користуванні майном має тільки власник, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні заперечував обставини викладені у позові, надавав пояснення аналогічні викладеним у відзиві.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Згідно з ордером №1168 30.10.1975 року, такий був виданий ОСОБА_3 право на зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

З інших документів: технічного паспортну на квартиру, реєстраційного посвідчення № НОМЕР_1 в реєстраційній книзі ХХХХІХ, довідки УСЗН встановлено, що позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_4 », та зокрема підтверджено володіння та користування квартирою саме ОСОБА_1 .

Згідно з відповіддю №595678 від 16.05.2024 встановлено, що в квартирі за адресою АДРЕСА_1 також зареєстрований ОСОБА_2 1997 року народження, онук позивачки.

Норми права застосовані судом.

Частинами 1, 3 ст. 319 ЦК України визначено, що власник полодіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України містить положення про те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом виселення, однак, виселення є категорією житлового законодавства, а тому при розгляді справи предметом доказування є втрата житлового права або взагалі його відсутність.

Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно зі ст.ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки суду.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач та відповідач проживають разом в квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить позивачці.

Однак вимога про зняття з реєстрації відповідача та примусове його виселення з квартири є недоведеною та не підлягає задоволенню. До справи не було надано жодного достовірного та безспірного доказу того, що відповідач веде розгульний спосіб життя, що заважає позивачці, доказів звертання до поліції позивачем також не надано, як і не надано доказів утримання нею зазначеної квартири та як наслідок відсутність допомоги з боку відповідача.

З урахуванням відсутності у відповідача ОСОБА_2 іншого житла, та відсутності з боку позивача обґрунтувань існування нагальної необхідності у звільненні зазначеної квартири, суд доходить висновку, що відсутні підстави для зняття з реєстрації відповідача та його виселення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст. 141 ЦПК України та з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст. ст. 109 ЖК УРСР, ст. ст. 33, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду проголошено 12.08.2024.

Суддя: В.І. Цитульський