ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8501/24 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьміна О.І.
Номер провадження: 22-ц/819/278/24 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя- доповідач): Воронцової Л.П.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Олійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Шевченка Ігоря Юрійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 червня 2024 року в цивільній справі за заявою адвоката Шевченка Ігоря Юрійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Херсонська міська рада Херсонської області, Комунальне підприємство "Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради", про встановлення факту належності загальної площі в квартирі,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2024 року адвокат Шевченко Ігор Юрійович, який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності загальної площі в квартирі.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 22.08.2006 року Херсонською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 370 від 15.08.2006 року. Відповідно до технічного паспорта (дублікат станом на 13.04.2006 року) та копії Договору дарування від 04.09.1997 року загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 36 кв.м. Крім того, згідно довідки-характеристики від 04.09.1997 року, яка видавалась БТІ на момент дарування вище зазначеної квартири, загальна площа квартири - 36 кв.м. Однак, при видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.08.2006 року було допущено помилку та зазначено загальну площу вказаної квартири - 31,3 кв.м. замість 36,0 кв.м., як зазначено в технічній документації. З метою виправлення зазначеної помилки у свідоцтві про право власності на квартиру заявник звернулася до Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради", а також в органи ЦНАП Херсонської міської ради, проте, відповідь не отримав.

У зв`язку з зазначеним просила суд встановити факт належності ОСОБА_1 загальної площі 36,0 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від від 05 червня 2024 року відмовлено у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки із заяви вбачається спір про право з приводу володіння, користування та розпорядження правом власності на належну заявнику квартиру, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат Шевченко Ігор Юрійович, який діє від імені ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 червня 2024 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що право власності ОСОБА_1 не оспорюється, а тому спору про право власності не вбачається. Предметом розгляду заяви є допущена помилка при оформлені документів про право власності, а саме неправильне написання площі квартири в свідоцтві про право власності, що перешкоджає ОСОБА_1 володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. У зв`язку із зруйнуванням будинку технічно встановити квадратуру неможливо, тому для визнання юридичного факту заявник звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, надавши необхідні технічні документи. Вважає, що суд першої інстанції помилково застосував норми ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України заявник має право звертатися в порядку цивільного судочинства до суду з заявою про визнання юридичного факту.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції представники Херсонської міської ради Херсонської області, Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради" не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, тому колегія суддів вважає можливим справу розглянути у його відсутність, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шевченко Ігор Юрійович вимоги апеляційної скарги підтримали з підстав у ній викладених, просили її задовольнити.

Заслухавши доповідача, заявника ОСОБА_1 та її представника - адвоката Шевченка Ігоря Юрійовича, які підтримали вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла наступного висновку

Як вбачається із матеріалів справи відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 22.08.2006 року Херсонською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 370 від 15.08.2006 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 31,3 кв.м. Відповідно до технічного паспорта (дублікат станом на 13.04.2006 року) та копії Договору дарування від 04.09.1997 року загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 36 кв.м. Згідно довідки-характеристики від 04.09.1997 року, виданої БТІ на момент дарування вище зазначеної квартири, загальна площа квартири - 36 кв.м.

Із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом розгляду у цій справі є встановлення в порядку окремого провадження факту, що має юридичне значення. Заявник просить встановити факт належності їй загальної площі 36 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2 , від встановлення якого залежить її право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 14.01.2006, підстава - 3201-IV, яка діяла на час видачі свідцтва про право власності), свідоцтво, яке підтверджує реєстрацію права власності на нерухоме майно, видається за підписом державного реєстратора прав, який прийняв рішення про реєстрацію.

Згідно з частинами 1, 2 статті 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 14.01.2006 року) органи державної реєстрації прав несуть відповідальність за своєчасність і достовірність даних у Державному реєстрі прав про речові права на нерухоме майно та встановлені щодо них обмеження, а також за повноту та достовірність даних у витягах із Державного реєстру прав, які надаються заявникам. Внесення недостовірних даних до Державного реєстру прав або невідповідність записів у Державному реєстрі прав поданим документам, здійснення невмотивованих змін до записів, порушення процедурних вимог щодо порядку та строків державної реєстрації прав або інше неналежне виконання посадовими особами органів державної реєстрації прав їх обов`язків відповідно до закону тягнуть за собою дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 Розділу V Прикінцеві положення Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 14.01.2006 року) до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об`єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Розділу ІІ Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року, (чинним на час проведення державної реєстрації права власності) для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1. Заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з Адміністратором Реєстру прав на території адміністративно-територіальної одиниці, на якій розташований об`єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації. До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

Відповідно до п. 3.1. Розділу 3 Тимчасового положення реєстратор БТІ встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об`єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації, зокрема, відповідність відомостей про об`єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації, наявним у Реєстрі прав та поданим документам.

Згідно з п. 8.1., 8.4 Розділу VIII оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно. Свідоцтво про право власності містить, зокрема, опис об`єкта нерухомого майна (дані про будівлі, споруди, їх частини; найменування та літеровка; загальна та житлова площа; площа земельної ділянки (у разі наявності такої інформації), матеріали стін тощо), що формується за результатом проведеної технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна.

Так, неправильне зазначення площі нерухомого майна у свідоцтві про право власності може бути усунене шляхом виправлення помилки органом, який видав правовстановлюючий документ, на підставі відповідної заяви. В такій заяві обов`язково потрібно вказати суть помилок і додати документи, що підтверджують наявність помилок.

Відтак, існує позасудовий порядок встановлення юридичного факту, у зв`язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України факт, який просить встановити заявник, не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні.

Крім того, як зазначає заявник, з метою вирішення даного питання він звернувся до Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради" та в органи ЦНАП Херсонської міської ради, проте, відповідь на заяви не отримав, що свідчить про передчасне звернення до суду.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц, вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суд повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суд мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

За змістом частини першої статті 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Отже, цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Відтак, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за поданою заявою, однак помилково вказав, що з поданої заяви вбачається спір про право, а тому повинен був відмовити у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України (заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

При цьому заявнику необхідно роз`яснити, що спірне питання підлягає вирішенню у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури, а в разі незгоди із рішенням відповідного органу державної влади він має право звернутися до суду в порядку оскарження його дій.

Керуючись ст.ст. 367,374,375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Шевченка Ігоря Юрійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 червня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді : О.В. Кутурланова

Н.В. Орловська