Справа № 510/315/24
Провадження № 2/510/924/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2024 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на власності,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у підготовче судове засідання не явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував.

Представник позивача у підготовче судове засідання не явився, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без його участі та участі позивача, на задоволенні позову наполягав.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалою суду від 11.03.2024р. було відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання 04.04.2024р. о 09 год. 15 хвл.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що у липні 2023 році між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 . 15.07.3. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передала відповідачу обумовлену суму, а він передав нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонувала відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог закону.

Однак, з`ясувалось, що відповідач поки не може цього зробити, так як на момент укладення договору, він ще не встиг оформити належним чином спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому належало 1/3 частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27.08.2001 року, а також після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , якої належало 1/3 частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27.08.2001 року. Про ці обставини позивачу не було відомо до укладання договору. Перед укладенням угоди позивача було запевнено, що відповідач знаходиться в процесі оформлення спадщини на нерухоме майно (квартиру). Так, у встановленому законом порядку відповідач прийняв спадщину після смерті батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України, звернувшись до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка була зареєстрована 06.10.2016 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, а також фактично, вступом в управління та володіння спадковим майном, на підставі ч. З ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав разом із нею, що підтверджується реєстраційним записом у будинковій книзі для прописки громадян, проживаючих в кв. АДРЕСА_1 . Також, у встановленому законом порядку відповідач прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, на підставі с. З ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав разом із нею, що підтверджується реєстраційним записом у будинковій книзі для прописки громадян, проживаючих в кв. АДРЕСА_1 .

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна відповідач (продавець) не мав на це право. Враховуючи вищенаведене, позивач була вимушена звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: ОСОБА_2 передані гроші , а позивачу об`єкт нерухомості. Відповідач жодного разу не висунув вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не заперечував проти визнання права власності за позивачем.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивач набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт нерухомості у відповідача, який він фактично не мав права відчужувати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 330, 328, 388, ЦК України (2003 р.) суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков