Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1648/24
Провадження №: 2/332/1458/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Марченко Н.В., за участю секретаря судового засідання Петракей Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСАТНОВИВ:

20 березня 2024 року АТ «ПУМБ» в особі представника за довіреністю Киричук Г.М. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у сумі 83165,95 грн., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування позову зазначено про те, що між АТ «ПУМБ» та відповідачем було укладено кредитний договір №101 від 25.04.2019 року, за умовами якого відповідачу видано кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 8800,00 грн., що у подальшому було збільшено до 49000,00 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 01.02.2024 у неї виникла заборгованість за договором в сумі 83165,95 грн., що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 47216,82 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 35949,13 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості та витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою судді від 22.03.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

27.05.2024 року, через підсистему «Електронний суд», надійшов відзив адвоката Ткаліч Д.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , в якому він проти позову заперечує в повному обсязі та просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, серед іншого, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні Кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем, доказів надання грошових коштів у розмірі 8800,00 грн. Виписка з особового рахунку Відповідача, яка сформована за період з

25.04.2019 р. по 01.02.2024 р. також не містить будь-яких відомостей про надання

коштів чи встановлення кредитного ліміту у вказаному розмірі. Позовна заява не містить ані рішення банку про укладення кредитного договору чи встановлення кредитного ліміту ані фактичних даних про надання грошових коштів. Позивачем не надано до позову ані рішення банку про збільшення кредитного ліміту, ані доказів фактичного збільшення ліміту, що повинно бути відображено у виписці за банківським рахунком, ані доказів того, що ДКБО на момент укладення кредитного договору взагалі містив положення про право банку в односторонньому порядку збільшувати кредитний ліміт без погодження з Відповідачем. Виписка з банківського рахунку Відповідача складена у паперовому вигляді та

містить інформацію про рух коштів по банківському рахунку підготовлена начальником управління стягнення проблемних активів Департаменту стягнення кредитів АТ «ПУМБ» Є.М. Височин, проте сама виписка не має ані підпису службової особи, ані доказів її повноважень та не засвідчена представником банку, що викликає обґрунтовані сумніви у її достовірності та не може бути належним доказом в обґрунтування позовних вимог. До позовної заяви приєднані прості копії заяви про приєднання Відповідача до ДКБО, яка містить відомості про П.І.Б., зареєстроване місце проживання, дату народження, РНОКПП та підпис Відповідача. У Заяві зазначено, що строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитних картки встановлюються відповідно до ДКБО в залежності від типу кредитної картки, при цьому який тип кредитної картки видається Відповідачу Заява не містить. Також, позовна заява не містить підтверджень, що саме цей ДКБО Відповідач розуміла та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи Заяву, а також те, що вказаний документ на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Посилання Позивача на те, що Відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, як підстава для задоволення позову, є необґрунтованим, так як Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545 сво 20) указав, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту.

Окрім стягнення кредитної заборгованості, Позивач просить суд стягнути з

Відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом. При цьому Позивач для підтвердження обґрунтованості позовних вимог надає розрахунок простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 35 949,13 грн. Зі змісту паспорту споживчого кредиту та ДКБО не вбачається такого поняття як «прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом». Одночасно, банком не надано доказів, що саме в ДКБО, редакція якого діяла на час підписання Заяви в 2019 році та який надавався Відповідачу для ознайомлення, існувало таке поняття як «прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом» та були визначені підстави для відповідальності у вигляді нарахування та стягнення простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом.

З огляду на викладене, враховуючи те, що Позивачем не надано належних та

допустимих доказів, які підтверджують факт надання кредитних коштів, їх розмір, підвищення кредитного ліміту, не надано жодних доказів, які підтверджують факт ознайомлення Відповідача з ДКБО та підтверджень того, що приєднаний до позову ДКБО дійсно був чинний на момент виникнення спірних правовідносин та був наданий Відповідачу для ознайомлення, не надано будь-яких розрахунків та алгоритмів підрахунку заборгованості, які дозволяють незалежному спостерігаючи дійти до висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо розміру заборгованості, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

04.06.2024 року представником позивача надано відповідь на відзив, де вказано, що відповідач погодився із запропонованими умовами кредитування, підписав Заяву, Паспорт споживчого кредиту та фактично отримав грошові кошти. Паспорт споживчого кредиту був підписаний до моменту підписання Відповідачем Заяви. Мета підписання Паспорту - ознайомлення Відповідача з детальними умовами кредитування. Паспорт споживчого кредиту був наданий Відповідачу на ознайомлення і підписання на виконання вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до Розділу 4 Паспорту споживчого кредиту «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» передбачено процентну ставку; тип процентної ставки, також зазначені відомості про: загальні витрати за кредитом; орієнтована загальна вартість кредиту, реальна річна процентна ставка. У Паспорті споживчого кредиту зазначено детальну інформацію про кредитодавця, суму кредиту, строк кредитування; мета отримання кредиту; спосіб та строк надання кредиту; розмір реальної річної процентної ставки та інші умови. Паспорт споживчого кредиту був наданий Відповідачу попередньо в якості інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит в порядку ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Після ознайомлення з інформацією про споживчий кредит, яка наведена у Паспорті споживчого кредиту, Відповідач підписав Заяву.Позивач, підписанням цієї Заяви беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування, яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процес обслуговування. Відповідач був ознайомлений із ДКБО та цілком згодний з ним. Протягом дії договору відповідач користувався кредитними коштами та не надавала заперечень Банку, що не погоджується з розміром збільшеного кредитного ліміту, навпаки, активно користувалася карткою після його збільшення, що підтверджується випискою з особового рахунку. Відповідач не заявляла протягом дії договору будь-яких вимог та/або зауважень щодо його умов та порядку виконання договору. Відповідно до п.1-1) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (надалі Закон) договором про споживчий кредит є вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Пунктом 4) ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб; Таким чином, суттю споживчого кредиту є користування споживачем кредитом на умовах сплати процентів, які відносяться до загальних витрат за споживчим кредитом. Проценти є складовою споживчого кредиту, а обов`язком Відповідача є сплата процентів за користування кредитом, який наданий Відповідачу у тимчасове платне користування. Відповідач була обізнана у тому, що грошові кошти надаються їй як кредитні і за користування кредитними коштами сплачуються проценти, тобто, Відповідач, підписавши Заяву підтвердила згоду з усіма умовами договору, у тому числі з розміром процентів. Також Відповідач підтвердила у Заяві, що всі умови кредитування йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідач жодного разу не висловлювала своїх заперечень проти того, що Банк надав їй кредит на підставі Заяви. Також Відповідач не вказувала на те, що відмовилася від отримання кредиту, або що з боку Банку, як кредитора були будь-які порушення. Нарахування процентів за користування кредитом є обов`язком Банка, який передбачений Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про споживче кредитування», Цивільним кодексом України. Порушення в діях Банку відсутні. Банку заборонено надавати безпроцентні кредити (ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). У Заяві, а також у розділі 4 Паспорту споживчого кредиту передбачена умова про процентну ставку та її розмір. Рефінансування заборгованості, навіть й списання заборгованості Відповідача є внутрішніми операціями Банка, які не впливають на обов`язок Відповідача виконувати свої взяті на себе грошові зобов`язання.Зазначає, що відповідач, заперечуючи проти розрахунку заборгованості, не надає суду свій варіант, хоча не обмежений у такому праві за законом. Правова підстава кредитування ( збільшення кредитного ліміту) на умовах надання кредитної картки з відновлювальною кредитною лінією зазначена у п. 4.2 ( сторінка 28 ДКБО). Наявний в матеріалах справи розрахунок має табличну форму та містить детальну інформацію щодо: графіку повернення тіла кредиту та процентів з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; відомості щодо фактичної суми погашення відповідачем кредиту з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; залишок непогашеної суми за кожним платежем. Жодним нормативним актом, у тому числі нормативно-правовими актами НБУ не затверджений зразок документу «Розрахунок заборгованості». Розробка такого роду документу віднесена до компетенції кожної банківської установи. Також, вказує, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного, просить позов задовольнити у повному обсягу.

21.08.2024, через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачем у позовній заяві не доведено факту ознайомлення Відповідача з ДКБО, не доведено факту збільшення кредитного ліміту Відповідачу, приєднані до позовної заяви докази не підписані відповідальними службовими особами та не засвідчені належним чином, тому не відповідають критерію допустимості доказів, а відтак не підтверджують обґрунтованість позовних вимог. У відповіді на відзив Позивач не надав нових доказів, засвідчених належним чином, не спростував заперечень Відповідача проти задоволення позовних вимог, а тому вважаємо, що позовні вимоги з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив є такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, через підсистему «Електронний суд», від її представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Проти позовних вимог заперечують з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що між АТ «ПУМБ» та відповідачем була підписана заява №101 від 25.04.2019 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( а.с. 21).

Заява відповідача про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, становлять укладений сторонами договір, який є договором приєднання в силу ст. 634 ЦК України, що підтверджується їхніми підписами в заяві.

Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №101 від 25.04.2019 року видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 8800,00 грн., який 03.03.2022 було збільшено до 49000,00 грн.( а.с. 55).

Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується виписками по особовому рахунку за період з 25.04.2019 по 01.02.2024, де вбачається рух коштів по рахунку відповідача ( а.с. 62-81).

Відповідач погодився із умовами Кредитного договору, адже після отримання кредитної картки, за умовами укладеного з банком договору, здійснював дії щодо її активації, користувався карткою (отримував готівку, сплачував карткою товари та послуги), що підтверджується випискою з рахунку.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

Суд звертає увагу, на той факт, що виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості, зокрема, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом.

Заперечуючи заявлені позивачем вимоги, відповідач, в ході розгляду даної справи свого розрахунку, у встановленому законом порядку до суду не надав, зазначивши, що після подання позовної заяви до суду Позивачем заблоковано доступ Відповідачу до персонального кабінету, внаслідок чого Відповідач позбавлений можливості надати до суду контррозрахунок заборгованості. Мід тим, підтвердження даному факту стороною відповідача не надано.

Відповідачем у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, в тому числі і погашення, кредитних коштів.

Відтак, відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором №101 від 25.04.2019 року, згідно з яким станом на 01.02.2024 загальна сума заборгованості становить 83165,95 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту становить 47216,82 грн., заборгованість за відсотками 35949,13 грн., заборгованість за комісією 0,00 грн.( а.с. 56-61).

01.02.2024 АТ «ПУМБ» направило ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) про необхідність виконати зобов`язання щодо погашення заборгованості на загальну суму 83165,95 грн., проте відповідач залишив зазначене повідомлення банку без відповіді та задоволення ( а.с. 50-54).

Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженими, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633,634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав, натомість ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання порушила, у зв`язку з чим станом на 01 лютого 2024 року за вказаним договором утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку становить 83165,95 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту становить 47216,82 грн., заборгованість за відсотками 35949,13 грн., заборгованість за комісією 0,00 грн.

За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором №101 від 25.04.2019 року позичальник ОСОБА_1 порушила обумовлені договором строк і порядок повернення кредитних коштів, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з неї суми заборгованості за кредитом та відсотками ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, в порядку ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 546, 549, 551, 612, 625, 629, 1054 ЦК України, ст. 13, 141, 178, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Українській Міжнародний Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ЄДРПОУ: 14282829 заборгованість за кредитним договором №101 від 25.04.2019 року у розмірі 83165 ( вісімдесят три тисячі сто шістдесят п`ять ) гривень 95 копійок , з яких: 47216 ( сорок сім тисяч двісті шістнадцять) гривень 82 копійки - заборгованість за сумою кредиту та 35949 ( тридцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 13 копійок - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Українській Міжнародний Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 ( дві тисячі двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Марченко