Справа № 720/2034/24
Провадження № 2-о/720/359/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Факащук А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2024 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, посилаючись на те, що в період часу з 15 вересня 2013 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 померли подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після смерті яких відкрилася спадщина на житловий будинок з погосподарськими спорудами, який розташовано в с. Берестя Чернівецького району Чернівецької області. Однак, в актовому записі про їх одруження їх прізвище помилково зазначено « ОСОБА_4 ». За вказаних обставин, просила встановити юридичний факт, що померла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. Визнання вказаного юридичного факту необхідно їй для оформлення спадщини.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив задовольнити заявлені вимоги, а також розглянути справу у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заявлених вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадщину після смерті спадкоємця своєчасно прийняла позивач, оскільки своєчасно звернулась із заявою до нотаріальною контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_2 ..

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

З заповіту складеного від імені ОСОБА_3 та посвідченого секретарем виконкому Берестянської сільської ради Новоселицького району 09 лютого 2004 року вбачається, що спадкодавець заповіла позивачу та ОСОБА_5 в рівних частинах все своє майно.

В свою чергу ОСОБА_5 відмовилась від своєї частки на користь позивача, що підтверджується її заявою в матеріалах спадкової справи відкрито після смерті ОСОБА_3 ..

ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був чоловіком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебував з нею у юридичному шлюбі, зареєстрованому 04 травня 1968 року виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис № 10.

Однак, в актовому записі про їх одруження їх прізвище помилково зазначено « ОСОБА_4 ».

Даний факт підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану № 4, свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та та свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 та іншими матеріалами справи.

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зі змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України слідує, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту родинних відносин між дружиною чи чоловіком чинним законодавством не передбачено, оскільки між ними не має кровного споріднення, для них може мати правове значення встановлення факту реєстрації шлюбу чи факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у відповідних випадках.

Відповідно п.п. 10, 18 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року, суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленням судом фактом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту перебування у шлюбі з тих підстав, що в документах міститься неточності у написанні прізвища, по-батькові батьків позивача, що не дозволяє їй оформити спадщину.

Слід зазначити, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Beles and Others v. the Czech Republic), «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France).

Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Слід прийняти до уваги, що суд не наділений повноваженнями розглядати в порядку окремого провадження справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, однак судом в порядку ч. 2 ст. 315 ЦПК України можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, або він не може бути встановлений у відмінний від судового порядку/способу.

Заявник в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо встановлення даного юридичного факту. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку.

Задоволення заяви має юридичне значення для позивача.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами.

На підставі наведеного, суд керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 142, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був чоловіком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебував з нею у юридичному шлюбі, зареєстрованому 04 травня 1968 року виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис № 10.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.