Справа № 303/2900/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 травня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Джуга С.Д., Мацунич М.В.

з участю секретаря Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною адвоката Мушак Катерини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 303/2900/23 (Головуючий: Куцкір Ю.Ю.)

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про визначення частини у праві спільної сумісної власності прав та визначення права власності мотивуючи тим що 24 квітня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Мукачівському міському відділі РАЦС.

9 квітня 2020 року відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу і шлюб між ними було розірвано.

За час перебування у шлюбі 19.05.1999 року сторонами було придбано у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,у якій фактично проживають і сплачують за неї комунальні послуги, підтримують її у належному стані.

Оскільки квартира була придбана сторонами у шлюбі із посиланням на вимоги ст.ст. 60,61,63,70 ч.1,2 ст. 71 СК України, ст. 372 ЦК України просив визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності на 1/2 частину квартири за сторонами.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 вересня 2023 року позов задоволено повністю.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2

Визнано право власності по 1/2 частині квартири за кожним ,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1073.00 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням адвокат Мушак К.М. в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення суду як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права ,оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як спірна квартира належить їй на праві особистої власності так як була придбана нею хоч і в шлюбі однак за власні кошти, які вона отримала від попередньо реалізованої квартири яка належала їй. У підтвердження своїх доводів відповідачка надала копію договору купівлі-продажу належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_3 і даний договір був вчинений напередодні купівлі спірної квартири по АДРЕСА_4 і за кошти виручені саме від реалізації вищевказаної квартири. Відповідно до вартості вчинення правочинів вбачається що сума коштів за яку купили спірну квартиру є нижчою за вартість квартири що належить ОСОБА_3 . На її думку саме це є підтвердженням того що спірна квартира була придбана відповідачем за власні кошти а тому являється її особистою приватною власністю в силу вимог ст. 57 СК України.

Разом з тим матеріали справи не містять підтвердження наявності у позивача матеріальної спроможності для здійснення такого роду покупок, як квартира.

Позивачем не додано підтвердження наявності у нього коштів які він чи заощадив, чи заробив, чи отримав у спадок або подарунок.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та її адвоката Мушак К.М., які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи судова колегія вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступник підстав.

Встановлено що згідно договору купівлі-продажу квартири від 19.05.1999 року укладеного між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , ОСОБА_7 продала а, ОСОБА_8 купила квартиру АДРЕСА_2 за 4376 грн.

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 15.03.2023 року вбачається що шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_8 був зареєстрований 24.04.1999 року після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_9 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22587953 Від 27.04.2009 року квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.05 1999 року укладеного між ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , який діяв від імені та в інтересах Реформатського приходу в місті Мукачево (релігійного об`єднання) Закарпатської реформатської церкви вбачається що ОСОБА_8 продала, а Мукачівська реформатська церква купила квартиру АДРЕСА_5 за 5160 грн.

Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним на час виникнення правовідносин майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі якщо одним з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно зі статтею 24 КпШС України майно ,яке належало кожному з подружжя до одруження, а також отримане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг ,взуття тощо) хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Відповідно до статті 28 КпШС України в разі поділу майна яке є спільною сумісною власністю подружжя їх частки визнаються рівними.В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу ,власністю кожного з них.

Згідно з ч.1 ст. 29 КпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Аналогічні положення закріплені в статтях 60, 70 СК України ,статті 368 ЦК України.

При постановленні рішення суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками вище зазначеного нерухомого майна, так як позивач ОСОБА_2 1/2 частку спірної квартири набув ще з часу перебування його у шлюбі із першою дружиною ОСОБА_11 ,так як вони придбали її під час шлюбу і дана квартира була відчужена відповідачу ОСОБА_3 із врахуванням частки що належала позивачу без врахування вартості 1/2 частки позивача ОСОБА_2 та задовольнив заявлені позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає,так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Мушак Катерини Михайлівни в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 травня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой