ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/964/24
У Х В А Л А

"04" червня 2024 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А., за участю секретаря судового засідання Пелих І.Ю., розглянувши в смт Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області було подано заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Разом із заявою до суду через представника ОСОБА_1 звернувся позивач ОСОБА_2 із позовом до Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Веллфін», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Сєвєродонецький відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Тож, у заяві про забезпечення позову зазначено, що у травні 2024 через електронний сервіс «Дія» ОСОБА_2 дізнався, що відносно нього державним виконавцем Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 65358220 від 11.05.2021 року про стягнення на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості у розмірі 57 874,00 грн. на підставі виконавчого напису №90423 від 05.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В.

Позивач суму боргу не визнає та вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушеннями вимог діючого законодавства України, а саме: порушено порядок вчинення виконавчого напису на борговому документі, відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір, не направлено на адресу позивача повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, вчинено виконавчий напис без первинних документів, що підтверджують безспірність заборгованості у зв`язку із чим вимушений був звернутися до суду для захисту своїх прав.

Під час дослідження матеріалів виконавчого провадження було встановлено, що приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів по виконавчому провадженню № 65358220.

За наведеного позивач вважає, що здійснюється нічим не обґрунтоване стягнення з нього грошових коштів на підставі виконавчого напису №90423 від 05.04.2021 року. Вважає, що до вирішення справи по суті в суді оскаржуваний виконавчий напис може бути виконаний у повному обсязі, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого права та законні інтереси позивача будуть порушені.Тож, з метою виконання обов`язку Держави щодо ефективного захисту та забезпечення відновлення порушених прав її громадян, вважає за можливе просити задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом.Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Зауважив, що при розгляді заяви про забезпечення позову, необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника').

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та третьої особи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1- 33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Позивач зауважив, що ані він сам ані його представник не можуть вплинути на дії приватного виконавця, оскільки він є самостійним у прийнятті своїх рішень, а тому інші способи заборонити виконувати виконавчий документ, окрім як забезпеченням позову шляхом зупинення стягнення - відсутні. Таким чином, на думку представника позивача, реальним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №90423 від 05.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., щодо стягнення з ОСОБА_2 , на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошових коштів у сумі 57 874,00 грн., на підставі якого державним виконавцем Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 65358220- до вирішення цивільної справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

П.6 ч. І ст.150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому, виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, згідно яких, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Спір наявний, оскільки до суду подано позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач суму боргу не визнає та вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушеннями діючого законодавства.

Відповідно до інформації, яка міститься в автоматизованій системі виконавчих проваджень, вбачається, що державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів.

За наведеного, представник позивача наполягає, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, оскільки виконавчий документ може бути виконано у повному обсязі і тоді необхідно буде повторно звертатися до суду щоб стягнути

Окрім того, зауважено, щодо підстав звільнення позивача від сплати судового збору за подання даної заяви до суду. Так тлумачення статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить, що звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції при пред`явленні позову, що пов`язаний з порушенням прав споживача, але й при поданні заяв про забезпечення доказів або забезпечення такого позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.08.2020 року по справі № 638/6060/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 року по справі № 523/12156/19.

Також позивач вважає, що підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, не має.

На підставі викладеного, представник просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №90423 від 05.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною, щодо стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» () грошових коштів у сумі 57 874,00 грн., на підставі якого державним виконавцем Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 65358220 - до вирішення цивільної справи по суті. Не застосовувати зустрічне забезпечення у зв`язку із відсутністю підстав для його застосування.

Суд, розглядаючи клопотання позивача виходить із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У ст. 150 ЦПК України наведено види забезпечення позову, де п. 6 ч. 1 передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. (ч. 1 ст. 153 ЦПК України)

Вивчивши заяву про забезпечення позову та позовні матеріали вцілому, суд вважає вірним заяву задовольнити, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №90423 від 05.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною, щодо стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» () грошових коштів у сумі 57 874,00 грн., на підставі якого державним виконавцем Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 65358220 - до вирішення цивільної справи по суті.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього кодексу; повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження по справі.

Керуючись ст.ст.149-154, 260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити.

Зупинитистягнення на підставі виконавчого напису №90423 вчиненого від 05.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною, щодо стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «ВЕЛЛФІН» () грошових коштів у сумі 57 874,00 грн., на підставі якого державним виконавцем Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 65358220, до вирішення цивільної справи по суті.

Роз`яснити заявнику, що в разі повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження по справі, заходи забезпечення позову скасовуються судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали для виконання направити доСєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; та іншим учасникам справи до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя:О. А. Караул