Справа № 465/7730/21 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/877/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м.Львів

Справа № 465/7730/21

Провадження № 22ц/811/876/24

Провадження №22ц/811/877/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду, ухвалене у м. Львові 30 січня 2023 року та на додаткове рішення цього суду від 21 березня 2023 року, ухвалені у складі судді Марків Ю.С., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири ,-

встановив:

29 вересня 2021 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Вобґрунтування позовних вимог посилається на те, що він (позивач) з родиною проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому та членам його сім`ї на праві спільної сумісної власності. Вказує, що відповідачі, котрі проживають поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 а у цьому будинку, у період з грудня 2020 року по липень 2021 року неодноразово заливали його квартиру, внаслідок чого були підтоплені кімнати та кухня, туалет - стеля та стіни; оздоблення кімнат, кухні та туалету пошкоджені та підлягають відновленню, про що ЛКП «Львівський ліхтар» неодноразово складено акти про залиття. Згідно Звіту про незалежну оцінку вартості будівельно-ремонтних (будівельних) робіт його квартири від 26 серпня 2021 року така становить 23 938,80 грн. Окрім цього, вартість послуг ТзОВ «Агенство нерухомості «Габріель» з виконання звіту становить 1 500 грн., а також вартість проведення кошторисних робіт становить 1 000 грн., які позивач також просить стягнути з відповідачів. Позивач зазначає, що неправомірними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях у зв`язку із пошкодженням майна, дискомфорті в очікуванні чергового залиття, незручностях, пов`язаних з неможливістю нормально користуватись квартирою, неможливістю користуватись електромережею, а також у загостренні хвороби його сина, який повинен був займатись питанням відшкодування шкоди відповідачами. Враховуючи наведене, просив стягнути з відповідачів 26 438,80 грн. завданої майнової шкоди та 15 000 моральної шкоди.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30 січня 2023 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в розмірі 26 438,80 грн.; 15 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Додатковим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено. Ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 по 2 500 грн. понесених судових витрат на професійну правову допомогу.

Рішення та додаткове рішення суду оскаржує представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Вважає зазначені рішення суду незаконними, необґрунтованими, прийнятими з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення та додаткове рішення суду скасувати і прийняти нове рішення про відмову в позові. Вказує, що відповідачі заперечують факт того, що залиття квартири АДРЕСА_3 сталося з їх вини, оскільки жодного протікання будь-якого сантехнічного приладу не було. Вважає, що у суду не було законних підстав для стягнення коштів у повному обсязі саме на користь позивача, оскільки він є одним з 4 співвласників квартири. Зазначає, що відповідно до 4 актів обстеження суд не звернув увагу, що у перших трьох актах від 13 січня 2021 року, від 25 лютого 2021 року та від 5 квітня 2021 року йдеться про виявлення залиття у приміщенні туалету, а в четвертому акті обстеження від 16 липня 2021 року зазначено про залиття в туалеті та кімнаті на стелі та стіні орієнтовною площею 0,5 кв.м. Тобто жоден акт обстеження не містить підтвердження факту залиття на кухні та в декількох кімнатах квартири позивача. Також звертає увагу суду на те, що суд не дослідив, що над кімнатами квартири позивача знаходяться кімнати квартири відповідачів, де відсутні будь-які сантехнічні прилади та сантехнічні мережі. Отже, відповідачі не могли у своїх кімнатах халатно ставитися до сантехнічних приладів, оскільки їх та немає. Крім того, не погоджується з вартістю відновлювальних робіт та вважає її явно завищеною. Також вважає рішення суду незаконним в частині стягнення моральної шкоди, оскільки така не підтверджена належними та допустимими доказами, а твердження позивача є голослівними.

17 квітня 2024 року позивач подав до Львівського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сімї - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_4 від 28 липня 1998 року.

Відповідно до акту, складеного комісією в складі начальника технічного відділу ОСОБА_10 , майстрів дільниці ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , затвердженого директором ЛКП «Львівський ліхтар» від 13 січня 2021 року, під час обстеження квартири АДРЕСА_1 виявлено залиття в приміщенні туалету на стелі орієнтовною площею 1 кв.м. та на стінах орієнторною площею 1 кв.м.; ймовірною причиною залиття квартири АДРЕСА_3 є халатне ставлення до сантехнічних приладів та сантехнічної мережі квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище.

З акту від 25 лютого 2021 року вбачається, що під час обстеження цієї квартири виявлено залиття в приміщенні туалету на стелі орієнтовною площею 1 кв.м. та на стінах орієнторною площею 1 кв.м.; ймовірною причиною залиття квартири АДРЕСА_3 є халатне ставлення до сантехнічних приладів та сантехнічної мережі квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище.

Відповідно до акту від 5 квітня 2021 року під час обстеження квартири АДРЕСА_1 виявлено залиття в приміщенні туалету на стелі орієнтовною площею 1 кв.м. та на стінах орієнторною площею 1 кв.м.; ймовірною причиною залиття квартири АДРЕСА_3 є халатне ставлення до сантехнічних приладів та сантехнічної мережі квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище.

Згідно з актом від 16 липня 2021 року під час обстеження квартири АДРЕСА_1 виявлено залиття в приміщенні туалету на стелі орієнтовною площею 2,3 кв.м. та в кімнаті на стелі та стіні орієнторною площею 0,5 кв.м.; ймовірною причиною залиття квартири АДРЕСА_3 є халатне ставлення до сантехнічних приладів та сантехнічної мережі квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №299772756 від 16 лютого 2022 року стверджується, що квартира АДРЕСА_5 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості будівельно-ремонтно (відновлювальних) робіт житлових приміщень квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 26 серпня 2021 року, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство нерухомості «Габріель» на підставі договору на проведення незалежної оцінки вартості будівельно-ремонтно (відновлювальних) робіт №DN210825-001 від 25 серпня 2021 року, загальна вартість відновлювальних будівельно-ремонтних робіт житлових приміщень квартири АДРЕСА_1 становить 23 938,80 грн.

31 серпня 2021 року позивачем ОСОБА_3 надіслано відповідачам лист-претензію, у якому він просив відшкодувати йому майнову шкоду в сумі 26 438,80 грн. і моральну шкоду в сумі 15 000 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що збитки, спричинені позивачу внаслідок залиття квартири з вини відповідачів, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, зазначене підтверджується належними та допустимими доказами, тому заподіяні збитки повинні бути відшкодовані відповідачами у повному обсязі з підстав, передбачених ст.22, 1166 ЦК України.

З висновками суду колегія суддів погоджується з врахуванням наступного.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 4 серпня 2020 року у справі №925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц).

Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами доводи позивача. Зокрема, що акти про причини та наслідки залиття складені з порушенням вимог чинного законодавства; а зафіксовані у вказаних актах обставини, не відповідають дійсності, а також на підтвердження того, що залиття квартири позивача відбулося не з квартири АДРЕСА_5 .

На час ухвалення оскаржуваного заочного рішення суду по суті спору та його перегляду за заявою відповідачів ними не надано доказів на спростування розміру майнової шкоди та не надано власного висновку щодо розміру шкоди. Наведені у апеляційній скарзі доводи щодо плям невеликого розміру на стелі та стінах внаслідок залиття не можуть бути прийняті до уваги на спростування розміру заподіяної майнової шкоди, оскільки ремонт стін і стелі не обмежується тільки обробкою площі плям. При ремонті необхідно перебілити всю площу стін та стелі.

Оскільки позивачем було доведено наявність шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між заподіяною йому шкодою та залиттям, відповідачі не спростували презумпцію їх вини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача майнової шкоди в розмірі 26 438,80 грн.

Відповідно до ст.23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст. 1167 цього Кодексу.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановлено, що внаслідок залиття пошкоджено майно позивача, що викликало необхідність докладати ним додаткових зусиль для організації свого життя та побуту.

Визначений судом розмір моральної шкоди відповідає характеру втрат немайнового характеру позивача, відповідає розумності та справедливості.

Витрати позивача на професійну правничу допомогу доведені належним чином, були необхідними. Судом враховано складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи. Тому з висновками суду першої інстанції про стягнення цих витрат належить погодитися. Апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає встановленим обставиам. Висновки суду не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 30 січня 2023 року та додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 липня 2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк