Єдиний унікальний номер судової справи 462/6731/24
Номер провадження 2/462/1874/24
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13 вересня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Сяйво» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої бездіяльністю,

встановив:

І. Рух справи.

ОСОБА_1 , 22.08.2024 року (вх. № 19498) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою до ЛКП «Сяйво» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої бездіяльністю, у якій просить суд:

-стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної та моральної шкоди в сумі 87 232 грн. 23 коп. спричиненої внаслідок п`ятирічної бездіяльності відповідача щодо невиконання своїх прямих посадових обов`язків.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.08.2024 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками.

На усунення недоліків позивачу надавався п`ятиденний строк.

10.09.2024 року (вх. № 20571) від ОСОБА_1 надійшла письмова заява про усунення недоліків позовної заяви.

ІІ. Щодо неусунення недоліків позову.

Перевіривши подану заяву, суд дійшов висновку, що позивачем не було у повній мірі усунуто недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 27.08.2024 року суд звертав увагу позивача на те, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Суд звертав увагу позивача на те, що заява була подана позивачем без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 ЦПК України.

Невиконання позивачем вимог вказаних норм закону, зокрема щодо доказів, які підтверджують обставини позовних вимог, щодо змісту позовних вимог, щодо моральної шкоди, стало підставою для залишення позовною заяви без руху та надання позивачу часу на усунення відповідних недоліки, зазначених в ухвалі суду.

Тому, суд повторно звертає увагу позивача на п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, яким передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Саме тому суд наголошував на тому, що позивач звертаючись до суду із позовною заявою зазначає, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проте в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України жодних документів на підтвердження місця реєстрації та проживання суду не надано, у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вказані обставини.

Окрім цього, суд вказував також на відсутність будь-яких належних та достатніх доказів того, що будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі та обслуговуванні ЛКП «Сяйво», яке надає житлово-комунальні послуги мешканцям зазначеного будинку, і те, що позивач користується ними.

Суд зазначав, що позивачем не додано належних та достатніх доказів існування договірних відносин (угод сторін) укладених між позивачем та ЛКП «Сяйво», з яких, у тому числі виникає обов`язок щодо обслуговування та утримання будинку.

Окремо суд зазначав, що п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, так матеріали позовної заяви не містять зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, а також відсутнє зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Так, позивачем на підтвердження факту протікання покрівлі (протягом п`яти років) в одній із кімнат квартири АДРЕСА_3 , до матеріалів позовної заяви додано копії фотографій, проте з таких неможливо встановити, що вони стосуються будинку АДРЕСА_2 , та квартири АДРЕСА_4 відповідно.

Окрім цього, позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви копії документів на які він посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема не долучено копію рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12.07.2023 року, постанову Львівського апеляційного суду від 12.02.2024 року, а клопотання позивача про витребування матеріалів справи № 462/2523/23 жодним чином не обґрунтовано.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Однак в порушення вказаної норми, позивачем належним чином не обґрунтовано у чому саме полягає матеріальна шкода завдана відповідачем позивачу, зокрема враховуючи, що стягнення коштів з позивача відбулося на підставі рішення суду (як зазначає позивач), яке, як вказує сам позивач було ним добровільно виконане. Тому не зрозумілим залишається обґрунтування суми та відповідного розрахунку матеріальної шкоди, яка включає в себе 13 895 грн. 12 коп.

Окрім цього, позивач звертаючись до суду просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок п`ятирічної бездіяльності відповідача щодо невиконання посадових обов`язків.

Однак суд зазначає, що конструкція: «невиконання посадових обов`язків», не може стосуватися юридичної особи, у даному випадку ЛКП «Сяйво», а стосується працівників (учасників) юридичної особи.

Юридична ж особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників (ст. 92 Цивільного кодексу України).

Також суд звертав увагу позивача на його покликання (у тому числі в позовних вимогах) про пятирічну бездіяльність відповідача, так, вказане не обґрунтовано жодним чином, не надано підтверджень (доказів) вказаного строку бездіяльності відповідача.

Також суд звертав увагу позивача на ч. 5 ст. 177 ЦПК України, згідно якого позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, з представлених позивачем доказів не вбачається, у чому полягає моральна шкода, до суду не надано належних доказів душевних страждань позивача, існування факту заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, а наявне у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на консультацію до психіатра комунального некомерційного підприємства «3-я міська поліклініка м. Львова» (із визначенням пріоритету планове) № 6533-2143-2808-7681, а також копія рецепту за відповідною формою від 08.04.2024 року з копією чеку № 37793 від 08.04.2024 року не встановлює наявність причинного зв`язку між шкодою, яка на думку позивача йому завдана, і протиправним діянням відповідача.

ІІІ. Підсумки.

За нормою ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окремо суд вважає необхідним звернути увагу позивача на п. 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, згідно яких незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав та свобод людини і громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Незалежність та недоторканність суддів гарантують ст. 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Зокрема, ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Відтак, окремі покликання (висловлювання) позивача у заяві про усунення недоліків позовної від 10.09.2024 року на момент вирішення суддею питання про відкриття провадження у справі носять позапроцесуальний характер та є неприпустимими.

Суд приймає до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висвітлену 07.02.2024 року у справі № 295/434/22, провадження № 61-10948св23, згідно якої формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що ЄСПЛ у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Так, згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

У зв`язку з тим, що позивач не у повній мірі усунув вказані в ухвалі суду недоліки у встановлений строк, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Сяйво» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої бездіяльністю вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Копію позовної заяви залишити в суді (ч. 6 ст. 185 ЦПК України).

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко