Справа № 206/2238/22
Провадження № 2-п/206/4/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді Малихіної В.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, який мотивує тим, що вони з відповідачем з 04 червня 2004 року по 10 вересня 2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі, за період якого, ними було набуте нерухоме майно, право власності на яке, зареєстроване за ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку, площею 0,0310 га, кадастровий номер: :09:001:0023 та домоволодіння, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Від шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебувають на утриманні позивачки так як відповідач залишив їх та не цікавиться дітьми, їх успіхами та досягненнями, не приймає участь у їх утриманні.

Позивачка вважає, що оскільки в період шлюбу було набуто, шляхом будівництва, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , то виникла спільна сумісна власність, саме тому позивач має право на визнання за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Самарського районного суд м. Дніпропетровська від 12.02.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового засідання.

08.05.2024 року через електронний суд представником позивачки подано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України. Зазначивши, що на теперішній час позивач бажає збільшити розмір позовних вимог, а саме визнання за позивачем право власності на 2/3 частину домоволодіння з господарськими спорудами та 2/3 земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.113-127).

Представник відповідача ОСОБА_7 , скориставшись своїм правом відповідача подати відзив, 21.06.2024 надіслала до суду відзив на позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, в якому просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача про поділ спільного майна подружжя відмовити повністю. Відзив, поданий представником відповідача ОСОБА_7 на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя суд залишає без розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 178, 183 ЦПК України, а саме відсутній підпис відповідача або його представника у відзиві на позовну заяву.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, але надали заяву через електронний суд 09.07.2024 року про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представником відповідача в черговий раз направлено заяву про відкладення судового засідання, що призводить до затягування процесу розгляду справи. Відповідач та його представник в судові засідання призначені на 12.02.2024 року о 09:30 год., 05.03.2024 року о 10:00 год., 23.04.2024 року о 10:00 год., 09.05.2024 року о 10:00 год., 19.06.2024 року о 15:30 год., 09.06.2024 року о 15:00 год. не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_1 про одруження від.04.06.2004 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що було зроблено відповідний запис №117 (а.с. 12).

Від даного шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.01.2004 року, актовий запис №468 (а.с.13), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 30.07.2008 року, актовий запис №427 (а.с.14), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 18.10.2011 року, актовий запис №647 (а.с.15), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 25.03.2014 року, актовий запис №171 (а.с.16).

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2019 року вказаний шлюб розірвано (а. с. 17-18).

За період перебування сторін у шлюбі було набуте наступне нерухоме майно, право власності на яке, зареєстровано за ОСОБА_2 , а саме:

- земельна ділянка, площею 0,0310 га, кадастровий номер: :09:001:0023, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Єдаменко О.А. (а.с.19); в подальшому кадастровий номер був змінений на :09:001:0066, у зв`язку з чим виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії АЖ №131218, виданий 01 липня 2009 року управлінням земельних ресурсів у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області; в подальшому змінена адреса розташування земельної ділянки на: АДРЕСА_2 (а.с.20), у зв`язку з чим 21.10.2015 був виданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень Дніпропетровським міським управлінням юстиції Дніпропетровської області серія та номер: ЕЕХ 996039; в подальшому у зв`язку з перейменуванням назву вулиці було змінено на вул. Крейсер «Аврора» (а.с.21);

- домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія та номер: 55775035 видане Дніпропетровським міським управлінням юстиції 23 березня 2016 року за індексним номером: 55775035 (а.с.22).

Судовим наказом Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2018 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання чотирьох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 14 листопада 2018 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.118).

Державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федько Б.А. відкрито виконавче провадження № 63347553 в порядку примусового виконання судового наказу №206/6260/18 виданого 03.12.2018 року, яким звернуто стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання чотирьох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 14 листопада 2018 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.119).

Державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федьком Б.А. винесено постанову про арешт коштів боржника від 18.04.2023 року з метою примусового виконання відкритого виконавчого провадження № 63347553 в порядку примусового виконання судового наказу №206/6260/18 виданого 03.12.2018 року, яким звернуто стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання чотирьох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 14 листопада 2018 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.120).

Державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кітаєвим С.С. винесено постанову про арешт майна боржника від 12.07.2022 року у відкритому виконавчому провадженні № 63347553 в порядку примусового виконання судового наказу №206/6260/18 виданого 03.12.2018 року, яким звернуто стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання чотирьох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 14 листопада 2018 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.121).

Державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федьком Б.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржником у праві виїзду за межі України від 18.04.2023 року у виконавчому провадженні № 63347553, яким пред`явлено до примусового виконання судового наказу №206/6260/18 виданого 03.12.2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська. З дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів 240 454,43 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.04.2023 року за період з 01.01.2020 року по 01.04.2023 року перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Тому було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу №206/6260/18, виданого 03.12.2018 року (а.с.122).

Державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федьком Б.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 18.04.2023 року, яким пред`явлено до примусового виконання судового наказу №206/6260/18 виданого 03.12.2018 року, документ виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська. З дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів 240 454,43 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.04.2023 року за період з 01.01.2020 року по 01.04.2023 року перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Тому було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу №206/6260/18, виданого 03.12.2018 року (а.с.123).

Державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федьком Б.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 18.04.2023 року, яким пред`явлено до примусового виконання судового наказу №206/6260/18 виданого 03.12.2018 року, документ виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська. З дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів 240 454,43 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.04.2023 року за період з 01.01.2020 року по 01.04.2023 року перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Тому було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу №206/6260/18, виданого 03.12.2018 року (а.с.124).

Державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федьком Б.А. винесено постанову про накладення штрафувід 18.04.2023 року, відповідно до якої у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, сума заборгованості складає - 240 454,43 грн., за що на нього накладено штраф на користь держави у розмірі 120 227,22 грн. (а.с.125).

Відповідно до розрахунку заборгованості про стягнення аліментів з ОСОБА_2 станом на 01.05.2024 рік за в/д 206/6260/18 від 03.12.2018 року складає 303 196,77 грн. (а.с.126).

21.06.2024 до суду надійшов відзив на позов, який було надіслано представником відповідача адвокатом Вязанкіною Н.. через електронну пошту. (а.с. 143-144).

Отже, відзив подано представником відповідача 21.06.2024, тобто, зі спливом строку від подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог від 08.05.2024 року, які містять підтвердження у вигляді квитанції №1007854 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, дата та час доставки 07.05.2024 року о 17:02 год. отримавач ОСОБА_7 ,РНОКПП: НОМЕР_6 , а відправник: ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_7 (а.с.127).

При цьому, представником відповідача не було подано заяви про поновлення процесуального строку одночасно із поданням відзиву на позов, як того вимагає ч. 4 ст. 127 ЦПК України, що унеможливило вирішення судом питання про поновлення пропущеного строку для подання відзиву та його прийняття.

Відповідно до статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю треба розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

05 жовтня 2021 року офіційно почали функціонувати три підсистеми (модулі) ЄСІТС Електронний кабінет, Електронний суд, підсистема відеоконференцзв`язку. Згідно пункту 1 розділу ХІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (у редакції рішення Ради суддів України №17 від 02.03.2018) передбачено, що обмін електронними документами між судом, ОСП, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми електронного суду.

Відповідно до пункту 25 Положення про ЄСІТС процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом справ у суді, можутьподаватисядо суду виключно з використанням підсистеми Електронний суд.

Натомість, пунктом 111 розділу V Перехідні положення Положення про ЄСІТС встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (Модулів) ЄСІТС процесуальні та інші документи можуть подаватися до суду в електронній формі з використанням офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти, з якої надійшли документи,засвідчені кваліфікованим електронним підписом.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлені Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якого під обов`язковим реквізитом електронного документа розуміють обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронним документом є документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" створення електронного документа завершується накладенням електронного підпису. Електронний підпис використовується для ідентифікації автора електронного документа.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (за умови додержання встановлених вимог до підпису і сертифікатів). Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Враховуючи вищевикладене, необхідно обов`язково підписувати електронний документ при використанні електронного документообігу особистим електронним цифровим підписом, який надаватиме можливість ідентифікувати автора документа, а також підтверджуватиме, що відповідний документ є оригіналом.

У випадку надходження на електронну адресу суду документу без електронного цифрового підпису його автора, такий документ не має юридичної сили, підстави для обліку, обробки та реєстрації такого документа відсутні.

Аналогічною є судова практика, викладена в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 3 травня 2022 року у справі №205/5252/19 (провадження № 61-1125св22), постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20 (провадження № 11-361заі20) та постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 226/1863/18.

Окрім того, згідно з ч. 4 ст. 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Відповідно до ч.5 п.2 ст.178 ЦПК України, визначено, що до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Враховуючи невиконання представником відповідача вимог закону щодо підписання електронного документу (відзиву) при використанні електронного документообігу особистим електронним цифровим підписом та ненадання суду доказів направлення копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відзив залишається без розгляду.

Згідно п. 2. ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 1 статті 275 ЦПК України встановлено, що Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму судам роз`яснено, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

З огляду на викладене, на даний час підстав визначених статями 198, 223 ЦПК України, для відкладення судового засідання немає.

На виконання вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд здійснив визначені у вказаній нормі дії, необхідні для забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи по суті шляхом розгляду та вирішення заявлених учасниками клопотань.

Так, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Також, варто вказати, що згідно статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (перше речення абзацу 2 частини 1 статті 71 Кодексу).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Згідно ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

На вимогу ч.5 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Так, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, як вбачається з матеріалів справи домоволодіння та земельна ділянка були придбані в зареєстраваному шлюбі, а відповідач є батьком чотирьох дітей позивачки, таким чином, ОСОБА_1 має право на визнання за нею право власності в порядку розподілу сумісного майна подружжя на 2/3 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та 2/3 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позовні вимоги є законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 4673,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.60, 69, 70, 57, 65 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 280, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_8 право власності на 2/3 частину домоволодіння з господарськими спорудами розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житловий будинок літ. А-2, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м., навіс літ. а, ганок літ. аІ; вигрібна яма літ. в.я; замощення І; хвіртка №1; огорожа №2; огорожа №3.

Залишити у власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_9 , 1/3 частину домоволодіння з господарськими спорудами розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житловий будинок літ. А-2, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м., навіс літ. а, ганок літ. аІ; вигрібна яма літ. в.я; замощення І; хвіртка №1; огорожа №2; огорожа №3.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_8 право власності на 2/3 частину земельної ділянки, загальною площею 0,031 га., кадастровий номер: :09:001:0066 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_9 , 1/3 частину земельної ділянки, загальною площею 0,031 га., кадастровий номер: :09:001:0066 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_8 судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 4 673,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.В. Малихіна