Справа №:490/5267/22
Провадження №: 2-п/755/77/24
У Х В А Л А

"27" серпня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2023 у цивільній справі № 490/5267/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

27.11.2023 Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 490/5267/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, яким позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 06.08.2020 у сумі 40 000 доларів США та судовий збір в сумі 12 405 грн.

09.07.2024 до суду від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд заочного рішення, яка обґрунтована тим, що при ухваленні судом заочного рішення у справі № 490/5267/22 відповідач присутнім не був, про розгляд справи належним чином не був повідомлений, так як з 26.02.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період в Національній гвардії України, а отже, про ухвалене заочне рішення по справі № 490/5267/22 не знав та не отримував його. Посилалася на те, що жоден з письмових доказів, на підставі яких суд ухвалив заочне рішення не був належним завірений, а спір вирішений на підставі недопустимих доказів, що є порушенням процесуального права, а тому рішення підлягає перегляду.

11.07.2024 вказану заяву було передано у провадження судді Катющенко В.П. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2024.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2024 поновлено відповідачу строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2023, прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заяву про перегляд заочного рішення підтримала, просила суд її задовольнити. Додатково пояснила суду, що відповідач проходить військову службу, тому не знав про судовий розгляд. Також вважає, що розписка не відповідає вимогам законодавства, оскільки у ній не зазначено строк повернення позики та відомості про те, кому вона має бути повернута. Також розписка не містить відомостей про отримання ОСОБА_1 коштів. Зазначила, що їй невідомо про те, чи складав відповідач розписку.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти вимог заяви та зазначив, що відповідачем не наведено доводів у частині причин неявки у судове засідання. Відповідач зазначив, що проходив військову службу, однак не зазначив причин неможливості явки у безпосередньо у судові засідання. Повістки відповідачу судом направлялись на зареєстроване місце проживання. Вказав, що відповідач має надати докази, однак не надає такі докази, натомість просить надати переоцінку доказу - розписки, але судом було надано оцінку доказу в судовому рішенні. В частині доводів про засвідчення доказів зауважив про те, що позовну заяву було подано через систему «Електронний суд». Зазначив також про те, що позивачу не було відомо про проходження відповідачем військової служби. Вказав, що вимогу про повернення коштів відповідач не отримав, а звернення до суду із позовною заявою про повернення коштів є вимогою, як передбачено ст. 1049 ЦК України. Зазначив, що розписку писав ОСОБА_1 в присутності Печеного в квартирі, де він проживав - у м. Миколаєві.

Таким чином, суд, вислухавши пояснення представника заявника та представника позивача, оцінивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, доходить наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27.10.1993, заява №14448/88, § 33).

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, втім поштові повідомлення суду поверталися до суду із відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». При цьому, останній не повідомляв позивача, як позикодавця про проходження ним військової служби. Наведене також і не було відомо суду під час судового розгляду справи.

Водночас, з`ясування поважності причин неявки відповідача в судове засідання та (або) не повідомлення ним про причини неявки, а також не подання відзиву на позовну заяву (заперечень на позов) з поважних причин не може бути безумовною підставою для скасування заочного рішення.

Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Як на підставу для скасування заочного рішення представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у заяві вказувала, що про розгляд справи відповідач належним чином повідомлений не був, оскільки проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Про ухвалене заочне рішення відповідач не знав та не отримував його. Вказала, що докази долучені до матеріалів справи не засвідчені належним чином. Зазначила, що розписка не містить кінцевого строку повернення коштів та зауважувала про те, що зі змісту розписки не вбачається отримання відповідачем грошових коштів у борг та не встановлено обов`язку їх повернення.

Втім, ані відповідач, ані його представник не подали до суду нових доказів, які б свідчили про те, що останній за зареєстрованим місцем проживання не перебував та до зареєстрованого місця проживання не прибував протягом строку несення військової служби, що відповідає строку розгляду справи судом. При цьому, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що відповідач не був належним чином повідомлений, оскільки матеріали справи містять судові виклики, які направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. При цьому, позовна заява з додатками відповідачу направлялася як на адресу у місті Миколаєві, так і за адресою зареєстрованого місця проживання. Наведене свідчить про те, що судом було ужито усіх можливих заходів для повідомлення відповідача. При цьому, звертаючись до суду із позовом, позивач очікує від суду вирішення його спору у розумні строки та без надмірного формалізму, відтак неодноразове відкладення розгляду справи для повторного повідомлення учасника справи, який не отримує судових повідомлень, буде затягуванням розгляду справи.

Поряд з цим, відповідачем не подано до суду нових доказів на підставі яких суд встановив би наявність або відсутність обставин (фактів), та які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, та які б були підставою для скасування заочного рішення.

Крім того, не заслуговують на увагу суду доводи представника заявника - відповідача про те, що долучені до позовної заяви документи не засвідчені належним чином, оскільки позовна заява надійшла до суду через систему «Електронний суд»

Так, згідно п. 27 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Таким чином, всі додатки до створених Електронному суді документів не потребують додаткового засвідчення, оскільки підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів.

Шодо доводів представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про те, що розписка не містить кінцевого строку повернення коштів та зауважень про те, що зі змісту розписки не вбачається отримання відповідачем грошових коштів у борг та не встановлено обов`язку їх повернення, суд зауважує наступне.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (частина друга статті 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка не лише є доказом укладення договору, а й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

ОСОБА_1 у розписці від 06.08.2020 засвідчив про те, що позичив гроші у ОСОБА_2 , відтак доводи про те, що зі змісту розписки не вбачається отримання відповідачем грошових коштів у борг, є безпідставними. При цьому, суд звертає увагу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на те, що «позичити» означає «брати щось у борг у кого-небудь/брати що-небудь у когось у тимчасове користування/давати щось у борг кому-небудь», що свідчить про те, що позичене, як зазначено у розписці, має бути натурно повернуто.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено про те, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позивачем була направлена відповідачу 14.05.2022 вимога про повернення позики у тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, що відповідає положенням статті 1049 ЦК України, відтак свідчить про обов`язок відповідача повернути позику. Оскільки позика повернута не була, позивач звернувся до суду із відповідними вимогами, що випливають із умов укладеного між сторонами договору позики. При цьому, інших доводів для перегляду заочного рішення відповідачем та його представником до суду надано не було, як і не подано до суду нових належних та достатніх доказів, які б надавали змогу суду встановити інше.

У відповідності до ч. 3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Оскільки заявником не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, що є обов`язковою умовою для скасування заочного рішення в порядку ст. 288 ЦПК України, та не наведено до суду обґрунтованих аргументів для його скасування, з урахування наведеного, суд доходить висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2023 у цивільній справі № 490/5267/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Згідно з ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 258-260, 287, 288, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2023 у цивільній справі № 490/5267/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складено 02.09.2024.

Суддя: