Справа № 442/7126/23 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/3789/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

09.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 35898,53 грн, яка складається з: 12007,76 грн заборгованості за тілом кредиту, 18437,08 грн заборгованості за відсотками, 1120,84 грн заборгованість за 3% річних за користування кредитом, 4332,85 грн заборгованість за інфляційними витратами, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликалось на те, що 06.09.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду №С01.103.11925 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до п.2 Договору №С01.103.11925 від 06.09.2016, банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску (далі - Кредитна карта). Як йдеться в п. 3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн (п.п.3.1. Договору). Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 12300,00 грн (п.п.3.2. Договору), процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 42%. Банк на виконання умов договору наддав позичальнику грошові кошти у сумі 12300 грн строком до 06.09.2021, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами цього договору. Банк свої зобов?язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок, що зазначено та надавши кредитні кошти в розмірі 12300 грн у межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.1. Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором та відповідно до Довідки розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором №С01.103.11925 від 06.09.2016 станом на 03.12.2020 заборгованість становить 30444,84 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 12007,76 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 18437,08 грн 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов?язується передати грошові кошт у розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) у розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права Вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Проф Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Проф Капітал» зобов?язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1.). Так ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 03.12.2020 відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № С01.103.11925 від 06.09.2016, в укладено між АТ «Ідея Банком» та ОСОБА_1 . Крім цього, вважає, що вправі вимагати від відповідачки 3% річних, а також інфляційні втрати за весь час прострочення.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 35898,53 грн, з яких складається з: 12007,76 грн заборгованості за тілом кредиту, 18437,08 грн заборгованості за відсотками, 1120,84 грн заборгованість за 3% річних за користування кредитом, 4332,85 грн заборгованість за інфляційними витратами,

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» судові витрати в розмірі: 2684 грн сплаченого судового збору та 7000 грн витрат на правову допомогу.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що письмові пояснення позивачем було подано з порушенням норм ЦПК України. Звертає увагу на те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» було надано Виписку по рахунку, яка відображає операції по рахунку з 08.09.2016 по 29.12.2017. Актуальної інформації по Рахунку, станом на 06.09.2021 (кінцевий період виконання зобов`язань за Кредитним договором) не надано.Враховуючи, що дохідна та витратна частини рахунку відповідачки тотожні, заборгованість відповідачки у будь-якій сумі на момент переходу права вимоги до позивача була відсутня, оскільки належних доказів зворотного не надано. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження прострочення відповідача, неналежне/несвоєчасне виконання своїх зобов`язань, наявності заборгованості та її розміру, тому позивачем не доведено порушення відповідачем своїх зобов`язань перед банком, а тому підстави для нарахування сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України у фактора були відсутні, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат є також необґрунтованими. За таких обставин, позивачем не доведена правомірність його вимог до відповідача.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволенні з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу проценти входять до складу грошового зобов?язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Судом встановлено, що 06.09.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №С01.103.11925 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки.

У відповідності до умов п.2 зазначеної угоди Банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну картку Master Card World терміном 2 роки з моменту її виписку.

У п.3 зазначеної Угоди визначено, що банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах:

п.3.1. максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн,

п.3.2 ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 12300 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та без ризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень.

п.3.3 Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 42.0000% річних.

Відповідно до п.5 вказаної угоди сторони погодили, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз?яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п.5.1.) Банк здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунків Клієнта в порядку та на умовах, передбачених діючим Договором. Банк за дорученням Клієнта здійснює договірне списання грошових коштів, у тому числі, за рахунок наданого кредиту в рамках Кредитної лінії, на користь страхових компаній, з якими Клієнтом у подальшому будуть укладено договори страхування за однією із програм, зазначених у діючих Тарифах і примірник (-и) якого/яких передано до Банку,на дату укладення такого/таких договору (-ів) страхування. (5.2.) Клієнт дає згоду Банку на доступ до своєї кредитної історії, збір, зберігання, використання та поширення через Бюро кредитних історій інформації щодо себе (в т.ч. інформації, яка міститься в державних реєстрах та інших базах публічного користування), а також на перевірку особистих даних (встановлення фактів втрати паспорта особи, зміни прізвища тощо), в порядку, визначеному Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Клієнт підтверджує, що повідомлений Банком про те, що інформація для формування його кредитної історії буде передана: Товариству з обмеженою відповідальністю «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій», з місцезнаходженням: 02002 м.Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11; Приватному акціонерному товариству «Міжнародне Бюро кредитних історій», з місцезнаходженням: 03062, Україна, м.Київ, пр-т Перемоги 65, офіс 306, та Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» з місцезнаходженням: 01001, Україна, м.Київ, вул.Грушевского, 1-д. (5.4.)

На підтвердження неналежного виконання відповідачкою умов кредитного договору позивачем представлено суду, зокрема Виписку з рахунку ОСОБА_1 .

З довідки-розрахунку убачається, заборгованість ОСОБА_1 становить 30444,84 грн, що складається з: заборгованості за основним боргом - 12007,76 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 18437,08 грн (а.с.13).

03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу №12/90.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

Пунктом 5.1 Договору факторингу передбачено, що права вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому, вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків.

З представлених суду доказів убачається, що позивачем скеровувалось відповідачці повідомлення про відступлення прави вимог за кредитним договором, а також досудову вимогу щодо стягнення заборгованості від 13.07.2023, що підтверджується списком згрупованих відправлень Укрпошта Експрес та описом вкладень у цінний лист (а.с.16-17), в якій позивач повідомив ОСОБА_1 про розмір боргу, попередив про необхідність його повернення.

Однак, ОСОБА_1 належним чином не відреагувала на вимогу та зобов`язання за вищезгаданим договором кредиту не виконала.

Зважаючи на вказане, ОСОБА_1 прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не виконала взятих на себе за договором зобов`язань.

Позивачем здійснено нарахування за період з 03 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року 3% річних на суму 1120,84 грн та інфляційних на суму 4332,85 грн у зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором, як убачається з відповідних розрахунків (а.с.14).

Відповідачем не надано суду першої та апеляційної інстанції належних і допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості за кредитом та розміру такої заборгованості, відсотків та інфляційних втрат.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки отримані за кредитним договором №С01.103.11925 від 06.09.2016 кошти у добровільному порядку відповідачем не повернуті, що підтверджується договором №С01.103.11925 та довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 , що становить 30444,84 грн.

Крім того, вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат у сумі 4332,85 грн та 3% річних в сумі 1120,84 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у заявленому позивачем розмірі. Таким чином, загальна сума заборгованості за договором №С01.103.11925 від 06.09.2016, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, яка не спростована відповідачем, складає 35898,53 грн.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується повністю.

Доводи апеляційної скарги про те, що довідка-розрахунок про стягнення заборгованості та розрахунок 3% річних та інфляційних втрат не можуть бути доказом в цій справі, апеляційний суд не враховує, оскільки такі доводи спростовуються наявними в справі документами. До того ж, відповідачкою не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, і не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів, що були предметом дослідження в суді першої інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 31.05.2024

Головуючий

Судді