01.08.2024 Єдиний унікальний номер 205/1979/24
Провадження № 2/205/1989/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.

за участю секретаря судового засідання Соза Відал А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява, в якій позивачі просять суд визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачі посилались на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , яка була набута ними в результаті приватизації у березні 1996 року.

З огляду на те, що оригінали правовстановлюючих документів, які були у позивачів на вказане майно, залишились на тимчасово окупованій території та враховуючи відповідь Маріупольської міської ради від 05.05.2023 щодо відсутності доступу до первинних та інших документів, які перебувають на обліку департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради в тому числі з питань приватизації житлового фонду, що унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру, вони звернулися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська Костромітіної О.О. від 23.02.2024 у задоволенні клопотання позивачів про звільнення від сплати судового збору, відмовлено.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська Костромітіної О.О. від 11.03.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31.05.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

У судове засідання позивачі не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив щодо відсутності заперечень з приводу заявлених позовних вимог. Також у вказаній заяві зазначено про відсутність підстав для покладення на відповідача судових витрат у даній справі, оскільки останнім не вчинялося дій спрямованих на позбавлення позивачів належного їм майна.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до копії довідки №1248- від 01.07.2022, ОСОБА_1 має фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 та має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Згідно копії довідки №1248- від 01.07.2022 ОСОБА_2 має фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 та має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії довідки №1248- від 05.07.2022 ОСОБА_3 має фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 та має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Згідно копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , остання має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 з 1998 року.

Відповідно до копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_2 , останній має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з 1999 року.

Згідно копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_3 , останній має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з 1989 року.

Відповідно до копії відповіді директора архіву Донецької обласної державної адміністрації Шишолік І. від 31.03.2023 за №01-31/116, рішення Маріупольської міської ради про надання дозволу на приватизацію, які прийняті до 1991 року залишились в м.Донецьк на тимчасово окупованій території України. З приводу рішень, які прийняті після 1991 року запропоновано звернутися до Маріупольської міської ради.

Згідно відповіді наданої Т.в.о.директора департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради ОСОБА_4 від 05.05.2023 за №26-765 у зв`язку з військовим вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022, активними бойовими діями, територія міста Маріуполя на даний час є тимчасово окупованою, у зв`язку з чим відсутній доступ до первинних та інших документів, які перебувають на обліку департаменту по роботі з активами маріупольської міської ради, в тому числі з питань приватизації житлового фонду.

Відповідно до листа начальника департаменту супроводу фізичних осіб ТОВ «ГК «Нафтогаз України» Недогода М. від 23.11.2023 надано копію документа, яким визначено право власності на об`єкт, який підлягає газифікації, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 05.03.1996 та реєстраційного напису ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Вказана копія свідоцтва містить відтиск (копію) печатки БТІ Донецької області м.Маріуполь.

Відповідно до копії рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ВК Першотравенської міської ради Дніпропетровської області Барвіненко Т. від 31.01.2024 за №71358876 відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою позивачів про державну реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з ненаданням КП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» відомостей про зареєстровані права власності на паперових носіях, які проводились до 01.01.2013 стосовно вищезазначеної нерухомості.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ч.ч.1- 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до норм матеріального права, які діяли станом на 1996 рік, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інші приміщення, будівлі та споруди, яке виникло до 2013 року проводилася в реєстрі прав власності на нерухоме майно та здійснювалась реєстраторами заснованих відповідними органам місцевого самоврядування комунальних підприємств бюро технічної інвентаризації (БТІ) за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна.

Державна реєстрація здійснювалась на підставі правовстановлювальних документів,

Одночасно з прийняттям рішення про державну реєстрацію прав реєстратор БТІ вносив записи до відповідного розділу Реєстру прав власності на нерухоме майно, після чого видавав у паперовому вигляді витяг про державну реєстрацію прав, який є невід`ємною частиною правовстановлювального документа, а у разі проведення державної реєстрації права на нерухоме майно на правовстановлювальному документі також робив відмітку (штамп) про державну реєстрацію.

Отже, для підтвердження свого права, яке виникло до 01.01.2013, якщо власники зазначених об`єктів нерухомого майна мають документи, що містять штамп БТІ або відмітку БТІ, такі документи вважаються належним чином оформлені та такими, що підтверджують права власності на таке майно.

Згідно із вимогами ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Враховуючи обставини справи та з огляду на позицію відповідача й наявні у матеріалах справи докази, які свідчать про належність відповідачам квартири АДРЕСА_1 та набуття її останніми за механізмом встановленим Законом, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В той же час, враховуючи обставини справи та відсутність порушень прав позивачів з боку відповідача, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на позивачів.

Керуючись ст.ст.141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_2 ;

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_2 ;

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Маріупольська міська рада Донецької області (), адреса: 49000, м.Дніпро, вул.Кнігині Ольги, 11.

Суддя О.О.Костромітіна