Провадження №2/367/1146/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участі секретаря Шемігон В.А.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В. про визнання припиненим договору поруки та договору іпотеки,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В. про визнання припиненим договору поруки та договору іпотеки в якій зазначено, що 29 травня 2012 року між відповідачем та ОСОБА_3 був укладений договір позики коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 546. Відповідно до умов договору позики коштів позикодавець надав у власність, а позичальник прийняв грошові кошти в сумі 400000 грн. 00 коп., що становить еквівалент 50000 доларів США за курсом Нацбанку України на день укладання цього договору, строком на один рік і діє до 29 травня 2013 року. Для забезпечення прав та вимог кредитора позичальника, 29 травня 2012 року між ОСОБА_4 , яка діяла від її імені та відповідачем укладено договір поруки. Відповідно до умов якого вона виступає поручителем перед кредитором, ОСОБА_2 , за виконання ОСОБА_3 свого зобов`язання за договором позики коштів. Крім того, 29 травня 2012 року для забезпечення виконання ОСОБА_3 договору позики між нею, в особі ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов яког вона - іпотекодавець, як майновий поручитель, з метою належного виконання договору позики передає в іпотеку майно, що належить їй на праві власності, а саме: нежитлове приміщення № НОМЕР_1 , площею 36,3 кв.м., яке розташоване за адресою; АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № НОМЕР_2 , площею 13,8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № 182, площею 22,9 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначений договір позики коштів передбачав виконання зобов`язання боржником, як вже зазначалося вище, до 29 травня 2013 року. Боржник, який виконав зобов`язання забезпечене порукою, повинен негайно повідомити про це поручителя, про те, по сьогоднішній день інформації щодо виконання боржником своїх зобов`язань вона не отримувала. Договором поруки також передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Таких звернень від кредитора відповідача вона також не отримувала. Більше того, вона загалі не володіє інформацією щодо виконання умов поговору позики. У зв`язку із ситуацією, що склалася, вона 28 вересня 2020 року звернулася до ПН КМНО ОСОБА_5 з заявою про зняття заборони на відчуження належного їй майна, оскільки строк виконання зобов`язань згідно договорів наступив ще 29 травня 2013 року, вимог від кредитора про виконання, як майновим поручителем, зобов`язань по іпотечному договору, на день звернення до неї не надходило. Своїм листом вих. № 07/01-16 від 29 вересня 2020 року ПН КМНО ОСОБА_5 повідомила, що порука припиняється, в тому числі, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя. Нотаріус вказала, що документів про звернення стягнення на предмет іпотеки до неї не надходило. Нотаріус зазначила, що може зняти заборону відчуження заставленого майна лише за заявою кредитора (іпотекодержателя), а тому, було рекомендовано звернутися до суду для визнання договору поруки припиненим та зняття заборони відчуження нерухомого майна. Просить суд визнати договір поруки між ОСОБА_4 , яка діє від імені ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , ІНН НОМЕР_4 від 29 травня 2012 року за реєстровим № 548 припиненим. Визнати договір іпотеки між ОСОБА_4 , яка діє від імені ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , ІНН НОМЕР_4 від 29 травня 2012 року за реєстровим № 549 припиненим. Та стягнути з відповідача в її користь судовий збір у розмірі 1816 грн. 00 коп.

В судове засідання позивач та її представник адвокат Бак В.І. не з`явились. Представник позивача через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Заяву про слухання справи за її відсутності не надала, причини неявки суду не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву щодо слуханя справи у її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що 29 травня 2012 року між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено договір позики коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 546.

Відповідно до п.1. договору позики коштів позикодавець надав у власність, а позичальник прийняв грошові кошти в сумі 400000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп., що становить еквівалент 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США за курсом Нацбанку України на день укладання цього договору, строком на один рік і діє до 29 травня 2013 року.

Відповідно п. 15 договору позики коштів дійсний договір припиняється: за згодою сторін, з інших обставин передбачених чинним законодавством України, у зв`язку з виконанням зобов`язання за даним договором.

Для забезпечення прав та вимог кредитора позичальника ОСОБА_2 29 травня 2012 року між ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності посвідченої 29 травня 2012 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Стрельцовою І.М., зареєстрованої в реєстрі за № 728 (поручитель) та ОСОБА_2 (кредитор) укладено договір поруки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В. 29.05.2012, зареєстрованого в реєстрі за № 548 та іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В. 29.05.2012, зареєстрований в реєстрі за № 552.

Згідно п. 1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконанням ОСОБА_3 (боржник), свого зобов`язання за договором позики коштів, укладеного між кредитором і боржником та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В., 29 травня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 546. Поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником сього зобов`язання в повному обсязі і відповідає перед кредитором за порушення зазначеного зобов`язання боржником. Вище зазначений договір позики коштів передбачає виконання зобов`язання боржником до 29.05.2013 (двадцять дев`ятого травня дві тисячі тринадцятого року).

Згідно п. 6 договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо Поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Згідно умов п.2.1. іпотечного договору, укладеного 29 травня 2012 року, відповідно до основного договору позичальник отримав у власність від позикодавця кошти в сумі 400 000(чотириста тисяч) грн. 00 коп., що становить еквівалент 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США за курсом Нацбанку України на день укладення цього договору з визначеним остаточним строком повернення коштів до 29 травня 2013 року. Зазначену вище суму грошових коштів позичальник зобов`язується повернути до 29 травня 2013 року.

Згідно умов п.3.1. іпотечного договору, укладеного 29 травня 2012 року, цим договором забезпечується виконання зобов`язання, що виникло у іпотекодавця на підставі основного договору з обумовленим в ньому остаточним строком повернення коштів до 29.05.2013 року. В забезпечення виконання основного зобов`язання за цим договором іпотекодавець передає, а, іпотекодержатель приймає: нежиле приміщення № 178 (сто сімдесят вісім), площею 36,3 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований Комунальним підприємством Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентеризації" 30.05.2010 року, номер запису 78 в книзі 1-295, номер витягу: 26255380, реєстраційний номер майна 30549973; нежиле приміщення № 179 (сто сімдесят дев`ять), площею 13,8 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований Комунальним підприємством Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентеризації" 30.05.2010 року, номер запису 78 в книзі 1-295, номер витягу: 26255383, реєстраційний номер майна 30549981; нежиле приміщення № 182 (сто вісімдесят два), площею 22,9 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований Комунальним підприємством Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентеризації" 30.05.2010 року, номер запису 78 в книзі 1-296, номер витягу: 26255390, реєстраційний номер майна 30549999.

З листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В. від 29 вересня 2020 року № 07/01-16 вбачається, що строк виконання зобов`язання по поверненню коштів згідно з п. 1. договору позики коштів укладеного між гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 29 травня 2012 року, зареєстрованого в реєсті за № 546 настав 29 травня 2013 року. Документів про звернення стягнення на предмет іпотеки до нотаріуса не надходило. Нотаріус може зняти заборону відчуження заставного майна за заявою боржника, як доказ зазначеного нотаріусу боржником подаються: копія зобов`язання, копія договору застави/іпотеки, квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів, які свідчили б про повне та безумовне виконання зобов`язання, копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу на депозит, копія заяви боржника тощо.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У Статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В матеріалах справи відсутні докази повного чи часткового виконання зобов`язання за договором позики коштів від 29 травня 2012 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вказаним договором передбачено строк виконання зобов`язання, а саме 29 травня 2013 року.

Тим самим, строк виконання основного договору (договору позики коштів від 29 травня 2012 року), а саме: повернення грошових коштів в сумі 400000,00 грн., що становить еквівалент 50000 доларів США наступив 29 травня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_2 не скористалася своїм правом, передбаченим законом України «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору звернутися протягом строку позовної давності до суду з позовом про стягнення предмету іпотеки, або до органів нотаріату про вчинення виконавчого напису нотаріуса на іпотечному договорі, або звернути стягнення з предмети іпотеки шляхом позасудового врегулювання у відповідності до статей 36-38 Закону України «Про іпотеку» та відповідно застереження в іпотечному договорі даний факт підтверджено листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В. від 29 вересня 2020 року № 07/01-16, та поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві.

Суд звертає увагу на те, що сторона відповідача з моменту закінчення строку повернення горошових коштів, 29.05.2013 року до звернення позивача до суду з позовом про визнання припиненим договору поруки та договору іпотеки мала достатньо часу для реалізації свого права стягнення предмету іпотеки в рахунок забезпечення прав та вимог кредитора, однак ним не скористалася. Крім того, до суду при розгляді даної справи також не було подано відповідних доказів та заперечень з боку відповідача по справі.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України). Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» Іпотека припиняється у разі: 1) припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; 2) реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; 3) набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; 4) визнання іпотечного договору недійсним; 5) знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; 6) з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно із ст. 572 ЦК України (поняття застави) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно із ст. 575 ЦК України окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Враховуючи положення ст. 575 ЦК України, норми ст. 593 ЦК України та Закону України «Про заставу» застосовується і до окремого виду застави, як іпотека.

Згідно зі ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 28 Закону України «Про заставу», окрім наведених підстав, передбачено також припинення застави при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави, та в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Строком договору відповідно до ст. 631 ЦК України є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Разом з тим, ст. 256 ЦК України передбачена позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Наслідки спливу позовної давності визначені у ст. 267 ЦК України, згідно з ч.4 якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно п.31 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року, зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 та постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 761/19619/14-ц.

Крім того, як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов`язані з позовною давністю. Будь- який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду.

Таким чином, враховуючи викладено, відповідачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення предмету іпотеки, або до органів нотаріату про вчинення виконавчого напису нотаріуса на іпотечному договорі, або звернення стягнення з предмети іпотеки шляхом позасудового врегулювання у відповідності до статей 36-38 Закону України «Про іпотеку» та відповідно застереження в іпотечному договорі, в сукупності є фактом закінчення терміну дії права відповідача (іпотекодавця), що складає предмет застави, що передбачає відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» припинення іпотеки, яка є окремим видом застави та має наслідком звільнення позивача від виконання зобов`язань як за договором поруки, так і за договором іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність в задоволенні позову.

Також, при задоволенні позову у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Керуючись ст. 256, 572,575, 593 ЦК України, ст. 2, 3, 4, 5, 7, 10, 12, 13, 81, 82, 141, 247, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В. про визнання припиненим договору поруки та договору іпотеки задовольнити.

Визнати договір поруки укладений між ОСОБА_4 , яка діє від імені ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 від 29 травня 2012 року, зареєстрований за реєстровим № 548 припиненим.

Визнати договір іпотеки укладений між ОСОБА_4 , яка діє від імені ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 від 29 травня 2012 року, зареєстрований за реєстровим № 549 припиненим.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 сплачений судовий збір в розмірі 1816,00грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза