ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22233/23

Провадження № 22-ц/4820/893/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Талалай О.І.., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

учасники справи: апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2024 року (суддя Палінчак О.М.) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 , 1987 року народження, недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна.

В обґрунтування заяви зазначено, що з 2015 року брат заявника ОСОБА_3 страждає на психіатричний розлад та перебуває під спостереженням у КНП «Хмельницький обласний центр психічного здоров`я». Заявник ОСОБА_1 проживає разом із рідним братом ОСОБА_3 в одній квартирі, факт родинних зв`язків підтверджується свідоцтвами про їх народження.

21 серпня 2003 року ОСОБА_4 змінив свої демографічні дані на ОСОБА_5 .

21 липня 2017 року ОСОБА_5 знову змінив свої демографічні дані на ОСОБА_3 .

05 червня 2023 року ОСОБА_3 повторно визнаний особою з інвалідністю ІІ групи.

Відповідно до Висновку ЛКК від 05.06.2023 року №1235 ОСОБА_3 визнаний особою, яка обмежена в самообслуговуванні, обмежена у здатності до спілкування, обмежена у здатності контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду, що стало підставою для звернення заявника до суду для визнання ОСОБА_3 недієздатним.

Інших близьких родичів, які спроможні опікати та доглядати за ОСОБА_3 у нього немає. За таких обставин просив задовольнити його заяву.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 лютого 2024 року заяву задоволено частково.

Визнано ОСОБА_3 недієздатним та встановлено над ним опіку.

Строк дії рішення про визнання ОСОБА_3 недієздатним та встановлення над ним опіки встановлено у два роки з дня набрання рішенням законної сили.

У задоволенні заяви про призначення опікуном ОСОБА_1 відмовлено.

Витрати щодо проведення експертизи в розмірі 5379,40 грн. віднесено на рахунок держави.

Відмовляючи у задоволенні заяви про призначення опікуна ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що у ОСОБА_3 , окрім брата ОСОБА_1 , є ще мати ОСОБА_6 . Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості ОСОБА_6 виконувати опікунські обов`язки над недієздатною особою суду не надано. Також зазначив, що обґрунтування подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 належним чином не мотивовано, що, на переконання суду, свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном ОСОБА_1 . Крім того відсутні в матеріалах справи документи щодо характеристики заявника, його стану здоров`я, фактичного місця проживання, місця роботи тощо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його заяву задовольнити в повному обсязі.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані заявником докази на підтвердження доцільності призначення його опікуном над недієздатним братом ОСОБА_3 . Апелянт вказує на той факт, що при подачі заяви до органу опіки та піклування для отримання подання про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , він надавав усі необхідні довідки та документи, які підтверджують місце його проживання, відповідний стан здоров`я, місце роботи та доходи тощо.

Апелянт зазначає, що з рідних у ОСОБА_3 окрім нього брата, є мати ОСОБА_6 , яка проживає окремо, та батько ОСОБА_7 , місце проживання якого невідоме.

На підтвердження неприязних стосунків ОСОБА_3 з матір`ю апелянт посилається на постанову в справі №686/3995/22, відповідно до якої ОСОБА_3 здійснював стосовно своєї матері насилля психологічного та фізичного характеру.

Аналогічне ставленні у ОСОБА_3 й до свого вітчима ОСОБА_8 . На підтвердження цього свідчить факт звернення ОСОБА_8 до ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, в якому повідомлено про вчинення ОСОБА_3 систематичного насильства, психологічного та фізичного характеру, стосовно ОСОБА_8 з боку ОСОБА_3 .

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Остапчук О.О. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надійшла заява про розгляд справи без участі заінтересованої особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду в частини задоволених вимог, а саме визнання ОСОБА_3 недієздатним та призначення у зв`язку з цим опіки, тому в цій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_3 , що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження, в яких вказана спільна мати ( ОСОБА_6 ).

ОСОБА_3 страждає на психіатричний розлад та перебуває під спостереженням у КНП «Хмельницький обласний центр психічного здоров`я».

21 серпня 2003 року ОСОБА_4 змінив свої демографічні дані на ОСОБА_5 .

21 липня 2017 року ОСОБА_5 знову змінив свої демографічні дані на ОСОБА_3 .

05 червня 2023 року ОСОБА_3 повторно визнаний особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується відповідною довідкою наявною в матеріалах справи.

Відповідно до Висновку ЛКК від 05.06.2023 року №1235 ОСОБА_3 визнаний особою, яка обмежена в самообслуговуванні, обмежена у здатності до спілкування, обмежена у здатності контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 19 жовтня 2023 року призначено судово-психіатричну експертизу, за результати якої встановлено, що ОСОБА_3 страждає на стійкий хронічний психічний розлад хронічний маячний розлад. Згідно з медичною документацією вперше даний діагноз буд встановлений йому у 2015 році. ОСОБА_3 не розуміє значення своїй дій та не може керувати ними.

Виконавчим комітетом Хмельницької міської ради внесено подання до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.02.2024 року № 202408 про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , що проживає по АДРЕСА_1 виявив бажання бути опікуном над ОСОБА_3 . За станом здоров`я може бути опікуном. На засіданні опікунської ради ОСОБА_1 просить заяву задовольнити. Опікунська рада заяву задовольнила та прийняла рішення про можливість виконувати ОСОБА_1 обов`язки опікуна (а.с.37).

Звертаючись до суду з заявою, заявник зазначав, що інших близьких родичів, які спроможні доглядати та опікати за ОСОБА_3 у нього немає.

Згідно з частинами першою третьою статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.(ст. 60 ЦК України).

Опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.(ст. 62 ЦК України).

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у поданні органу опіки та піклування не обґрунтовано необхідність призначення саме ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 .

Обґрунтування подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 обмежено виконанням формальних процедур, що на переконання суду свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном.

При цьому органом опіки та піклування не розглядалося, що не відображено у даному поданні, питання стосунків між заявником ОСОБА_1 та підопічною особою ОСОБА_3 , який визнаний судом недієздатним, а також не розглядалося питання, з урахуванням вимог пункту 3.2 Правил опіки та піклування, переважного права у призначенні опікуном інших близьких родичів недієздатного ОСОБА_3 , оскільки із матеріалів справи вбачається, що у нього є ще мати ОСОБА_9 .. Не досліджувалося питання щодо обстеження місця проживання та хто саме проживає у квартирі з ОСОБА_3 .

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 , окрім брата, має ще маму. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості ОСОБА_6 виконувати опікунські обов`язки над недієздатним сином суду не надано.

Вказані обставини спростовують доводи апелянта про те, що зазначена особа не може здійснювати опіку над недієздатним сином ОСОБА_3 . Постанова в справі №686/3995/22 від 07.02.2022 року про адміністративне правопорушення не є таким доказом.

Звертаючись до суду із даною заявою, заявник вказував, що він проживає разом із ОСОБА_3 , бажає за ним доглядати та відповідає усім вимогам опікуна. Однак, належні та допустимі докази, які б доводили, що заявник відповідає цим вимогам (зокрема докази щодо місця його реєстрації, характеристика за місцем його проживання, місцем роботи) в матеріалах справи відсутня.

Подання органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном без доведення зазначених вище умов не може бути підставою для призначення його опікуном у судовому порядку.

Надана до апеляційної скарги, копія виписного епікризу Хмельницької обласної лікарні щодо ОСОБА_6 не приймається до уваги апеляційним судом.

Оскільки за положеннями 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не було подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказів неможливості надання вищезазначених доказів до суду першої інстанції апелянтом не надано та причин, що об`єктивно перешкоджало надання їх суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Із зазначених підстав не приймається до уваги апеляційним судом і доданий до заяви від 16.05.2024 року заінтересованою особою акт обстеження умов проживання.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення невірно оцінив надані докази, та невірно застосував норми права, позбавивши при цьому недієздатну особу передбаченого законом обов`язку про призначення їй опікуна, оскільки, відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст., 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 травня 2024 року.

Судді Т.О. Янчук

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк