УХВАЛА

08 липня 2024 року

м. Київ

справа № 186/966/13-ц

провадження № 61-8644 ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 15 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 04 червня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною скаргою, в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О. (далі - приватного виконавця) від 15 січня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 23 вересня 2013 року у цивільній справі № 186/966/13-ц щодостягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом на загальну суму 234 451,56 грн.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 15 березня 2024 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2024 року, у задоволенні скарги

ОСОБА_2 відмовлено. Скасовано зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

15 червня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просила їх скасувати та ухвалити нове про задоволення скарги.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо правомірності дій приватного виконавця. Судами не враховано, що постанова про відкриття виконавчого провадження є незаконною у зв`язку з пропущенням строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої

статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 1, частини першої статті 18Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи із норм статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

17 червня 2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі № 186/966/13-ц за позовом

ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким солідарно стягнуто заборгованість за кредитом на загальну суму 234 451,56 грн. Вказане рішення набрало законної сили 28 червня 2013 року. 23 вересня 2013 року судом видано два виконавчі листи.

У 2014 році Першотравенський МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрив ВП № НОМЕР_2 щодо ОСОБА_2 27 березня 2019 року виконавчий документ повернено стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника ліквідного майна. Встановлено трирічний строк для повторного пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 27 листопада 2020 року НОМЕР_3 стягувача, постановлено видати дублікати виконавчих листів щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та поновлено строк пред`явлення до виконання. На підставі цих дублікатів заведені ВП № НОМЕР_5 щодо ОСОБА_2 , ВП № НОМЕР_4 щодо ОСОБА_3 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року вищезазначену ухвалу скасовано у частині видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на їх пред`явлення, ВП № НОМЕР_5 закрито.

04 січня 2024 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернувся до приватного виконавця з заявою про примусове виконання рішення суду, до якої додав первинний оригінал виконавчого листа від 23 вересня 2013 року щодо ОСОБА_2 , на підставі якого 15 січня 2024 року відкрито

ВП № НОМЕР_1.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця, не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 431 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі в тому числі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 цього Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення»

Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Встановивши, що виданий у 2013 році виконавчий лист щодо ОСОБА_2 був повернутий виконавцю 27 березня 2019 року, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що трирічний строк для повторного пред`явлення цього виконавчого листа мав спливати

27 березня 2022 року, однак у зв`язку з уведенням воєнного стану на території України 26 березня 2022 року перервався. Отже, станом на

15 січня 2024 року не закінчився.

З огляду на зазначене суди правомірно встановили, що приватний виконавець, повторно відкривши виконавче провадження у січні 2024 році, діяв відповідно до закону.

Аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм процесуального права, та зводяться до незгоди з висновками судів і тлумачення на свій розсуд норм процесуального права.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги

ОСОБА_2 , не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки ґрунтуються на незгоді з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування частини третьої

статті 451 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення апеляційної інстанції, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючисьчастинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 15 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара