Провадження №2/523/7194/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2024 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 33), про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири,

Встановив:

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2024 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири за нормами загального позовного провадження та її розгляд ухвалено проводити в підготовчому засіданні 19 лютого 2025 року о 11 год. 40 хв.

Позивачем разом з пред`явленням позову заявлено клопотання про забезпечення позову в якому позивач просить суд забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , яким заборонити ОСОБА_3 , чи будь яким іншим особам в будь-який спосіб відчужувати, або вчиняти інші дії відносно майнових прав на вищезазначене майно до вирішення спору.

Заяву позивач мотивував тим, що квартира АДРЕСА_5 належала на праві власності померлій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках.

З метою вирішення питання щодо отримання спадщини, позивач звернувся до Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса. Проте, в усному порядку, державним нотаріусом у вирішенні цього питання йому було відмовлено, та роз`яснено, що оскільки він не являється офіційним чоловіком померлої ОСОБА_4 то не має права навіть на отримання інформації щодо спадщини.

Наразі позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 15.03.2024 року, а саме за півтора місяці до смерті, уклала договір дарування частини квартири АДРЕСА_6 та належала їй на праві приватної спільної часткової власності з донькою - ОСОБА_2 .

Позивач вважає зазначений договір дарування недійсним та таким, що порушує його права на спадкування після смерті його дружини - ОСОБА_4 .

Як зазначив позивач у своєму позові та заяві про забезпечення позову, відповідачка ОСОБА_2 зараз протиправним чином перешкоджає йому користуватися зазначеною квартирою, шляхом відключення квартири від електропостачання, а також погрожує фізичною розправою, у зв`язку з чим позивачу прийшлося звернутися до органів національної поліції.

Ураховуючи таку поведінку відповідачки, у позивача є підстави вважати, що вона має намір позбавити позивача житла у не передбачений законом спосіб.

Таким чином, на думку сторони позивача необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру відповідача.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до них матеріали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

З матеріалів позову, заяви про забезпечення позову та доданих до них матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири.

Предметом позиву про визнання договору дарування недійсним є 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Предметом позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири, є якраз половина частини квартири, котра перейшла за договором дарування від 15.03.2024 року відповідачу ОСОБА_2 .

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Між тим, заявником у порушення зазначених приписів ЦПК України до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Матеріали позову не містять доказів того, що відповідач по справі, ОСОБА_2 намагається чи буде намагатись уникнути виконання можливого рішення позову у разі його задоволення.

Крім того, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , не є предметом позову, оскільки половина зазначеної квартири ще з 06 вересня 2011 року належить відповідачу ОСОБА_2 .

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову на даному етапі розгляду справи слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 150, 151, 152, 153, 352-355 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 33), про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя