Справа № 718/2100/24
Провадження 2/718/500/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2024 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Мінів О.І.

секретаря судових засідань Анучкіній О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань, в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомлення) викликом сторін, цивільну справу №718/2100/24 року за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 18.06.2024 звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 26.10.2003 року у виконкомі Киселівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 15.

Вказує, що від спільного подружнього життя у них з відповідачкою народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що у шлюбі з відповідачкою проживали до кінця 2023 року, після чого відносини фактично припинилися. Шлюб розпався через невідповідність характерів, різні погляди на життя, постійні суперечки, тому їхнє примирення, як подружжя не тільки недоцільне, але й неможливе, так як вони втратили один до одного почуття любові та почали проживати окремо один від одного. Вони, як подружжя не ведуть спільного побуту та не підтримують жодних шлюбних відносин.

Вказує, що сім`я розпалася повністю та існує лише формально, тому збереження шлюбу суперечить як його інтересам, так і інтересам відповідачки. За цей увесь період часу окремого проживання їх як подружжя, вони зрозуміли, що між ними втрачено почуття любові одне до одного через постійні суперечки та різні погляди на життя, що у них не має нічого спільного крім їхньої дитини, і що це вірний, і єдиний шлях аби не псувати одне одному життя.

Позивач зазначає, що намагається бути зразковим батьком та належним чином матеріально утримує і виховує їхнього сина. Самостійно забезпечує сину належні умови проживання, повною мірою займається вихованням дитини, його розвитком, матеріально утримує та дбає про дозвілля дитини. Таким чином, самостійно виховує сина та якнайкраще забезпечує усі належні умови та потреби для його гармонійного розвитку.

Вказує, що договором про визнання місця проживання дитини, умов утримання та участі батьків у її вихованні, визначено між позивачем та відповідачем, що їхній спільний син ОСОБА_3 буде перебувати на утриманні батька, виховуватись ним та проживатиме разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що мати сина, протягом останнього часу не займалася і не займається ні вихованням, ні матеріальним утриманням, ні розвитком сина та не заперечує проти факту самостійного виховання їхнього малолітнього сина батьком.

Таким чином, встановлення даного факту необхідно йому з метою захисту прав та законних інтересів малолітнього сина, а також його прав та інтересів, як батька, який займається самостійним вихованням та утриманням дитини.

З посиланням на відповідні норми закону просить розірвати шлюб, встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , що зареєстрований та проживає зним, без участі матері.

Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала.

Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.06.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, на підставі ст.274 ЦПК України, судове засідання призначено на 22.07.2024. (а.с.26).

У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 11.07.2024. скерував на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та просив їх задолільнити. Справу розглянути без його участі у зв?язку із зайнятістю.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилася, 11.07.2024 нею на адресу суду скерована заява про розгляд справи без відповідача, в якій вона зазначила, що у зв`язку із тим, що вона не може прибути у судове засідання по стану здоров`я просить суд дану справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення.

Окрім того, скерувала на адресу суду письмові пояснення, в яких вказала, що зазначене ОСОБА_1 в позовній заяві відповідає фактичним обставинам справи. Вона з позивачем тривалий час не проживає разом, їхній шлюб носить формальний характер. Дитина - ОСОБА_3 , 2010 року народження, проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Вона немає можливості виховувати та утримувати сина у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та створенням нової сім`ї. Не заперечує проти задоволення позовних вимог, визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що між позивачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачкою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюб 26.10.2003 року у виконкомі Киселівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис №15, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.10.2003. (а.с.13)

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.03.2010 року, виданого виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області . (а.с.14)

Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов сім?ї № 290 від 12.06.2024, встановлено, що за адресою АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_1 , 1980 року народження разом із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_3 , 2010 року народження. Зі слів заявника мати дитини за вказаною адресою, разом із сином не проживає, спільного господарства не веде. Умови проживання задовільні. Акт складено в примутності працівників органу місцевого самоврядування та сусідів. (а.с.24)

Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Киселів, на території України станом на 28.06.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до довідки про участь батьків у шкільному житті дитини, учня 9-Б класу ОЗО Кіцманський ліцей ОСОБА_3 , № 170 від 05.06.2024, виданої ОЗО Кіцманський ліцей Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, учень 9-Б регулярно відвідує навчальний заклад. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько дитини, ОСОБА_1 , спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини, відгукується на звернення класного керівника. Також батько проявляє інтерес до навчання та поведінки дитини, спілкується з вчителями та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Мати, ОСОБА_2 , контакту із школою, де навчається дитина не підтримує, із вчителями не спілкується. (а.с.20)

Згідно довідки №521, виданої КНП «Кіцманський центр первинної медичної допомоги» «Кіцманська амбулаторія сімейної медицини та спеціалізованої допомоги», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має зареєстровану декларацію з сімейним лікарем, приходить на прийом для профілактичного огляду та з приводу захворювань в присутності батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи всі призначення лікаря. (а.с.21)

Відповідно до копії Договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 11.06.2024, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області С.В. Олексюк, визначено місце проживання, утримання та виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання батька за адресою АДРЕСА_1 . Сторони домовилися, що батько самостійно здійснює утримання та виховання сина і одноособово приймає стосовно сина всі необхідні рішення, які будуть пов`язані з його перебуванням, проживанням, навчанням, лікуванням і оздоровленням. (а.с.23)

Норми права, які застосував суд.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

На даний час шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо з кінця 2023 року, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим.

З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати.

При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та жінки і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхнього сина.

При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК України (ст.1 СК).

Частиною 1 статті 121 СК передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст.141 СК, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст.150-151 СК.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив: відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Згідно ст.157 СК - питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

Висновки суду

Судом встановлено, що неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з кінця 2023 року постійно проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , де створені всі необхідні умови для проживання і виховання дитини, син повністю знаходиться на матеріальному утриманні та забезпеченні батька. Батько самостійно виховує сина, піклується про його здоров`я, забезпечує належний освітній рівень, без участі матері. Мати дитини ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні сина не приймає, і не заперечує щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, про що особисто повідомила в своїй заяві від 11.07.2024 року.

Також суд вважає, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні юридичний факт самостійного виховання та утримання батьком сина ОСОБА_5 , який з ним постійно проживає та знаходиться на його повному утриманні та вихованні, без участі матері.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 133, 141, 211, 247, 263-265, 268, 273, 274, 279, 315-319,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, який зареєстрований 26 жовтня 2003 року у виконкомі Киселівської сільської ради Кіцманського району, Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 15, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - розірвати.

Встановити факт самостійного виховання та одноособового утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає з ним за адресою АДРЕСА_1 , без участі матері.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області 16.01.2006, РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області 16.08.2004, РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: О.І. Мінів