Провадження 2/127/5429/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 3518061, у відповідності до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 10 000, 00 гривень. 11.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги № 12Т, у відповідності до якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до відповідачки за кредитним договором № 3518061 від 13.07.2021 в сумі 24 194, 60 гривень, з яких: 10 000, 00 гривень заборгованість по тілу кредиту; 12 594, 60 гривень заборгованість по відсотках; 1 900, 00 гривень заборгованість по комісії. Всупереч умовам кредитного договору відповідачка не виконала свого зобов`язання, заборгованість не погасила.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про стягнення на його користь із відповідачки заборгованості за кредитним договором № 3518061 від 13.07.2021 в сумі 24 194, 60 гривень. Також, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 12.01.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

На виконання вимог ч. 7 ст. 43 і абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивачем надано разом із позовом, поданим до суду в електронній формі, докази надсилання відповідачці за адресою її місця проживання, вказаною нею у договорі, листом з описом вкладення копії позовної заяви із доданими до неї документами (трекінг відправлення 762). (т. 1 а.с. 7зв.-8зв., 13-14)

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу суду від 12.01.2024 відповідачці було направлено, зокрема, на її електронну пошту. Як вбачається з довідки про доставку електронного документа, дане судове рішення було доставлене до електронного кабінету відповідачки 13.01.2024 о 1 год. 26 хв. (т. 1 а.с. 42) Крім того, дана обставина визнається стороною відповідача, про що зазначено представником у відзиві.

У строк, встановлений ухвалою суду від 12.01.2024, від представника відповідачки надійшов відзив на позов із викладеними у ньому запереченнями щодо задоволення позовних вимог, який, як вбачаться з офіційного веб-сайту Укрпошти, було одержано позивачем 15.02.2024 (трекінг відправлення 169). Так, представник відповідачки у своєму відзиві зазначив, що жодним доказом, доданим до позовної заяви, позивачем не доведено укладення кредитного договору № 3518061 від 13.07.2021, надання ТОВ «Мілоан» відповідачці коштів у кредит, відступлення прав вимоги на користь позивача за договором № 3518061 від 13.07.2021 і наявність будь-якої заборгованості відповідачки перед позивачем. Також представник заявив, що додатки 3, 5, 6 та 7 до позову (копії доказів) є сумнівними щодо їх достовірності або є підробленими, у зв`язку із чим просив виключити дані додатки із числа доказів. Позивачем не надано доказів ідентифікації відповідачки у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» при вході в особистий кабінет. Перевірка договору № 3518061 від 13.07.2021 із допомогою Центрального засвідчу вального органу за посиланням https://czo.gov.ua/verify показує, що він не містить КЕП ТОВ «Мілоан». Позивачем не надано ніякого протоколу створення та перевірки КЕП. Надані позивачем копії електронних доказів не можуть бути достовірними доказами укладення кредитного договору № 3518061 від 13.07.2021. Платіжне доручення № 51146264 від 13.07.2023 є неналежним, недостовірним, недопустимим, сумнівним або підробленим доказом, а тому має бути виключеним із числа доказів у справі. Розрахунок заборгованості не можна вважати належним, достовірним та достатнім доказом. Достовірних доказів відступлення права вимоги до відповідачки та дійсності такої вимоги позивачем не надано. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідь на відзив позивачем надана не була. При цьому судом враховано, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи, а не їх обов`язком.

Ухвалою суду від 06.02.2024 у позивача було витребувано оригінали наступних письмових та електронних доказів: платіжного доручення № 51146264 від 13.07.2021; договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021; анкети-заяви на кредит № 3518061 від 13.07.2021; договору про споживчий кредит № 3518061 від 13.07.2021, а також засвідченого витягу з реєстру прав вимоги (боржників) до договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021, для їх огляду та дослідження.

У строк, визначений вищевказаним судовим рішення, витребувані докази позивачем надані не були.

Ухвалою суду від 07.03.2024 було відмовлено у прийнятті до розгляду письмових пояснень ТОВ «Діджи Фінанс» від 22.02.2024 (направлених 28.02.2024 і одержаних судом 04.03.2024); продовжено ТОВ «Діджи Фінанс» процесуальний строк, встановлений судом для подання витребуваних ухвалою суду від 06.02.2024 доказів, до 25.03.2024; надані позивачем на виконання вимог ухвали суду від 06.02.2024 разом із письмовими поясненнями докази прийнято до розгляду; відмовлено представнику позивача в задоволенні клопотання про огляд витребуваного судом договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021 у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області.

У строк, визначений ч. 7 ст. 84 ЦПК України, представником позивача було повідомлено про неможливість надання витребуваних судом доказів.

Ухвалою суду від 26.03.2024 відмовлено у прийнятті до розгляду додаткових пояснень ТОВ «Діджи Фінанс» від 07.03.2024 та від 14.03.2024; клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи доказів та прийняття їх до розгляду задоволено частково; надані ТОВ «Діджи Фінанс» 14.03.2023 разом із додатковими поясненнями докази, а саме: хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору № 3518061 від 13.07.2021; відомості про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору; Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан»; інформацію з електронного файлу; повідомлення коду для підписання кредитного договору і акцептування оферти, було прийнято до розгляду; у задоволенні клопотання представника позивача в частині приєднання до матеріалів справи і прийняття до розгляду в якості доказів копії договору про відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021, копій платіжних інструкцій щодо проведення оплат по договору про відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021 та копії витягу з реєстру прав вимоги (боржників) до договору відступлення прав вимоги № 12Т від 21.11.2021, наданих разом із додатковими поясненнями від 14.03.2024 відмовлено; клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено і витребувано у ТОВ «Мілоан» оригінали анкети-заяви на кредит № 3518061 від 13.07.2021 та договору про споживчий кредит № 3518061 від 13.07.2021; роз`яснено наслідки ненадання витребуваних судом доказів.

Крім того, ухвалою суду від 26.03.2024 повідомлені представником позивача причини неможливості надання витребуваного судом оригіналу договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021 суд розцінив як ухилення від подання доказів і неналежне виконання позивачем процесуальних обов`язків. Приймаючи до уваги позицію учасників справи висловлену в заявах по суті, пояснення представника позивача щодо неможливості направлення до суду оригіналу договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021та висловлені представником відповідача заперечення, сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, запобігаючи зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами і вживаючи заходів для виконання ними їхніх обов`язків, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість,прийшов до висновку про необхідність проведення розгляду справи за участю сторін по справі. У зв`язку із чим суд призначив розгляд даної цивільної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) осіб і зобов`язав позивача надати в судовому засіданні оригінал договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021 для огляду і дослідження, роз`яснивши наслідки не вчинення таких процесуальних дій.

Ухвалою суду від 15.04.2024 до ТОВ «Діджи Фінанс» за ухилення від вчинення дій, покладених на нього судом, допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству та неподання витребуваних ухвалою суду від 26.03.2024 доказів без поважних причин і до ТОВ «Мілоан» за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом ухвалою від 26.03.2024, та неподання таких доказів без поважних причин було застосовано заходи процесуального примусу у виді штрафу. При цьому судом роз`яснено, що застосування заходів процесуального примусу не звільняє ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ«Мілоан» від обов`язку надати суду витребувані ухвалою суду від 26.03.2024 докази (ТОВ «Діджи Фінанс» - в наступне судове засідання для огляду і дослідження; ТОВ«Мілоан» - до 30.04.2024).

Вищевказане судове рішення, оскаржене стороною позивача, було залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 22.05.2024.

24.04.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від ТОВ«Мілоан» надішли докази на виконання вимог ухвали суду від 26.03.2024.

ТОВ «Діджи Фінанс» вкотре судове рішення від 06.02.2024 в частині надання оригіналу договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021 для його огляду та дослідження в ході розгляду справи виконано не було. Причини невиконання судового рішення не повідомлено; клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом для вчинення даної процесуальної дії не подано.

В судове засіданні представник позивача не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Про поважні причини неявки суду не повідомлено. Водночас, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних у справі доказів і підтримання позовних вимог в повному обсязі. (т. 1 а.с. 174)

Враховуючи думку представника відповідачки, судом не встановлено, що нез`явлення представника позивача перешкоджає вирішенню спору.

Отже, враховуючи вищевикладене, заяву представника позивача, думку представника відповідачки та положення ст. 223 ЦПК України, суд постановив провести судове засідання у відсутність представника позивача (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

В судовому засіданні представник відповідачки позовні вимоги не визнав і просив відмовити в їх задоволенні, аргументуючи мотивами викладеними у відзиві.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач вважає, що відповідачкою порушено умови договору № 3518061, укладеного 13.07.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Мілоан», правонаступником якого, як стверджує позивач, він є на підставі договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021, заборгованість за якими підлягає стягненню в примусовому порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, виходячи з підстав звернення до суду, позивач повинен довести виникнення у нього права вимоги грошової вимоги до відповідачки в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Так, на підтвердження виникнення вищевказаного права, позивачем було надано суду копію договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021, відповідність оригіналу якої представником відповідачки було поставлено під сумнів.

Судом прийнято до уваги, що надання суду копії договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021 не звільняє позивача від обов`язку доказування виникнення у нього права грошової вимоги до відповідачки.

Відповідно, добросовісно реалізуючи право на подання копії (електронної копії) доказу, учасник справи, виходячи з принципу правової визначеності, може розраховувати на відповідні процесуальні дії суду, у випадку виникнення у суду та/або учасника справи сумнівів щодо відповідності поданої копії (електронної копії) оригіналу.

Так, ухвалою суду від 06.02.2024 за клопотанням представника відповідачки, яким було поставлено під сумнів відповідність поданих позивачем копій письмових та паперових копій електронних доказів оригіналам, було витребувано у позивача, зокрема оригінал договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021.

Позивачем вищевказане судове рішення в частині надання оригіналу договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021 залишилось без виконання, наслідком чого стало постановлення 15.04.2024 судом ухвали про застосування, зокрема до позивача, заходів процесуального примусу. Дане судове рішення було оскаржено позивачем, однак залишено апеляційною інстанцією без змін, про що 22.05.2024 Вінницьким апеляційним судом винесено відповідну постанову.

Незважаючи на те, що судове рішення є обов`язковим до виконання, а застосування заходів процесуального примусу не звільняє особу від обов`язку надати витребувані судом докази, позивачем ухвала суду від 06.02.2024 в частині надання оригіналу договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021 так і не була виконана.

Оскільки оригінал витребуваного судом договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021 не було надано суду для його огляду і дослідження в ході розгляду справи, а представником відповідачки поставлено під сумнів відповідність поданої позивачем копії оригіналу, такий договір судом до уваги не беруться на підставі положень ч. 6 ст. 95 ЦПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Наслідки неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, було роз`яснено в ухвалах від 06.02.2024, від 07.03.2024, від 26.03.2024.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Підставою для звернення до суду, з урахуванням положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) особи, тоді як відсутність обставин на підтвердження наявності порушення такого права, за захистом якого звернувся позивач, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач не надав належних і достовірних доказів свого правонаступництва як кредитора по договору № 3518061 від 13.07.2021, відповідно не довід наявність свого порушеного права, що є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає необхідності надавати оцінку правовідносинам, що виникли на підставі договору про споживчий кредит № 3518061 від 13.07.2021.

Суд зауважує, що вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи по суті, зважаючи на ненадання позивачем витребуваного судом оригіналу договору відступлення прав вимоги, судом було прийнято до уваги, крім думки представника відповідача, заяву представника позивача, який не виконавши судове рішення і будучи обізнаним про наслідки не вчинення відповідних дій, наполягав на розгляді справи за наявними у ній доказами. (т. 1 а.с. 174) Тим самим позивач розпорядився своїми правами на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалах від 12.01.2024, від 06.02.2024, від 07.03.2024, від 26.03.2024 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно із ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідачки в судовому засіданні, дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи в заявах по суті справи позові і відзиві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.

Суд прийшов до висновку, що в даному випадку, за встановлених судом обставин, відсутні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованості за договором № 3518061 від 13.07.2021 в сумі 24 194, 60 гривень, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2 147, 20 гривень (із застосуванням коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що підтверджується платіжною інструкцією від 19.12.2023. (т. 1 а.с. 6)

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України)

Таким чином, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та положення ч. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Доказів понесення стороною відповідача судових витрат суду не надано.

Враховуючи вищенаведене та керуючись Конституцією України, ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 3, ст.ст. 509, 512-515 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10-13, 76-83, 89, ч. 6 ст. 95, ст.ст. 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором № 3518061 від 13.07.2021 в сумі 24 194, 60 гривень - відмовити.

Судові витрати залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»: ; місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, буд. 243А, а/с 897.

Рішення суду складено 05.06.2024.

Суддя: