ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 401/17/24

провадження № 22-ц/4809/928/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2024 року в складі головуючого судді Волошиної Н. Л.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

03.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію в загальній сумі 16425,68 грн, з яких: за період з 01.12.2019 по 01.12.2023 основний борг - 13842 грн ; 1698,04 грн втрати від інфляції та 885,65 грн 3% річних за період з 01.12.2019 по 01.12.2023.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодськ та забезпечує тепловою енергією багатоквартирні будинки. Позивачем надано відповідачу послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 .

Праву споживача на отримання якісних послуг прямо відповідає його обов`язок оплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

12 листопада 2019 року між сторонами укладено договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії. Позивач згідно даного договору зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, проте відповідач договірні зобов`язання щодо оплати отриманих послуг не виконує.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання квартири АДРЕСА_1 у загальній сумі 16425,68 грн, до складу якої входить: основний борг - 13842 грн, втрати від інфляції 1698,04 грн, 3% річних 885,64 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, щоміж сторонами склались договірні відносини, підприємство надавало послуги з централізованого опалення вказаної квартири, споживач отримував ці послуги, але безпідставно не виконував зобов`язання з оплати послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором, внаслідок чого, згідно розрахунку, за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2023 року виникла заборгованість за отримані послуги в сумі 13842 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

В матеріалах справи відсутні докази фактичного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначає, що подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, але судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в застосуванні строків позовної давності.

12.11.2019 ОСОБА_1 уклав договір із ТОВ "Світловодськпобут" про надання послуги із постачання теплової енергії, згідно із ст. 7, 8, ч. 1, ст. 12, Закону № 2189-8, та ч. 3, ст. 24 Закону України "Про теплопостачання", ніяких інших договорів та угод не укладав, і не підписував.

Звертає увагу на те, що позивач до цього часу, не звертався ні в усній ні у письмовій формі, щодо укладання чи переукладання нових угод.

Посилається на те, що йому нічого невідомо про Закон України №1060 від 03.12.2020, який набрав чинності 01.05.2021.

Відповідач ніяких "публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг", на які посилається позивач, не визнає, оскільки їх не укладав та не підписував, тому що це суперечить Конституції України і діючим нормативно-правовим актам України.

Вважає, що посилання позивача на текст міфічного типового договору, який розміщений на офіційному сайті ТОВ " Світловодськпобут" є протизаконним і те, що він "не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав відповідний договір" протягом 30 днів із дня опублікування на офіційному сайті органу місцевого самоврядування та/або сайті виконавця послуги, не дає підстав для висновку про укладення міжсторонами договору.

Посилається на норми Закону №2189-8, ст. 7, 8, де визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, які зобов`язують виконавця надавати послуги "вчасно, безперервно, та відповідної якості", але так як виконавець житлово-комунальних послуг дуже нерегулярно надавав вищевказані послуги - дуже часто теплопостачання було відсутнє, або надавалося неналежної якості, звертаю увагу суду на те, що мені у зимовий час (так як було відсутнє опалення в квартирі), навіть доводилося шукати інше житло. Тому про які наданні послуги з теплопостачання може йти мова.

Зазначає, що дійсно двічі здійснював оплату, але це не було його бажанням про укладення ніяких договорів, угод, і цей факт, не може свідчити про укладення віртуальних договорів, угод, адже це суперечить Конституції України та нормативно-правовим актам України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 жовтня 2019 року квартира АДРЕСА_4 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с. 9).

12 листопада 2019 року між ТОВ «Світловодськпобут» (на момент укладення договору - Спільне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут») та ОСОБА_1 укладено договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідно до якого ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язується надавати споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, квартири АДРЕСА_5 площею 28,5 м.кв. за адресою АДРЕСА_6 , а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 42 вказаного договору, термін його дії 5 років з дати набрання чинності. Договір вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (а.с. 6-7) .

Відповідно до умов договору позивач забезпечує теплопостачанням в опалювальні періоди вказану квартиру АДРЕСА_4 площею 28,5 м.кв.

За встановленими тарифами ТОВ «Світловодськпобут» здійснювало нарахування вартості наданих послуг за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості а період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2023 року сума заборгованості за послуги централізованого опалення квартири складає 13842 грн, втрати від інфляції в сумі 1698,04 грн. та 885,64 грн. 3 % річних за період з 01 грудня 2019 року по 01 лютого 2022 року (а.с. 10).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

В розумінні положень ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідачі є індивідуальними споживачами послуг з централізованого опалення.

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та зобов`язаний, в свою чергу, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Крім того, визначення «споживач комунальних послуг» наведене у п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якого таким споживачем є індивідуальний або колективний споживач.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 наведеного Закону індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст.ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання, оскільки є власником вказаної квартири, і відповідно повинен оплачувати житлово комунальні послуги, зокрема послуги з теплопостачання.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань зі сплати отриманих послуг з централізованого опалення утворилася заборгованість за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2023 року, у розмірі 13842 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Позивачем окрім основного боргу за надані послуги в порядку ст. 625 ЦК України до стягнення пред`явлено втрати від інфляції в сумі 1698,4 грн. та 3 % річних у розмірі 885,64 грн, за період з 01 грудня 2019 року по 01 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що жодних публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг з позивачем не укладав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». Постанова опублікована в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» 2021, №190 від 01 жовтня 2021 року.

Текст такого договору розміщено на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» http://svpobut.kr.ua 01 листопада 2021 року.

У відповідності з вимогами пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1060, якими визначено, що публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У розумінні статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Станом на 01 грудня 2021 року співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_7 , у тому числі відповідачем, який є споживачем теплової енергії у квартиру АДРЕСА_5 в цьому будинку, не прийнято рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії, а отже позивач вважає укладеним публічний договір приєднання за формою, встановленою Правилами затвердженими постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830, з урахуванням змін, внесених КМУ від 08 вересня 2021 року №1022.

Доказом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.

В ході судового розгляду справи належними доказами підтверджено факт надання послуг теплопостачання до помешкання відповідача, відповідно договірні відносини між сторонами в силу дії п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону №1060 є чинними.

Відповідачем не спростовано факт користування послугами ТОВ «Світловодськпобут», власного розрахунку заборгованості суду не надано.

Відповідачем до суду першої інстанції було подано заяву про застосування позовної давності.

Правилами ст. 256 ЦК України встановлено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач у своїй заяві від 18 вересня 2023 року просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

Згідно з п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, який набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Вказаний карантин продовжений постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції станом на 19 серпня 2022 року, продовжений до 31 грудня 2022 року, від 23 грудня 2022 № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» продовжений до 30 квітня 2023 року.

Врахувавши, що ТОВ «Світловодськпобут» з позовом до суду звернулось 03 січня 2024 року, у якому заявляє вимоги про стягнення заборгованості за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2023 року, суд правомірно вважав, що вказані вимоги охоплюються строком позовної давності, урахувуючи продовження строку на час дії карантину.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко