Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/7207/23
Провадження №: 2/332/734/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Марченко Н.В.,

при секретарі судового засідання: Петракей Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено про те, що 12.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» ( далі Первісний кредитор) та ОСОБА_1 ( далі Позичальник або Відповідач) було укладено Кредитний договір №5528909. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем Первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 2.4 п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Авентус Україна» суми кредиту ( загального розміру) за реквізитами, згідно п. п. 2.1 п. 2 Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору, Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі, й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна) ( далі Правила) ( п.п. 10.7 Кредитного договору), які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови Кредитного договору, Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією ( офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладання договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №19062023, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ( відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.06.2023 до Договру факторингу №19062023 від 19.06.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової Вимоги до Відповідача в сумі 25629,83 грн., з яких: 7300, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18329,83 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу, ТОВ «Авентус Україна» зобовязується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме: з 19.06.2023 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Кредитним договором №5528909 в розмірі 25629,83 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь , а також стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Одночасно вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників судового процесу.

10.04.2024, через підсистему «Електронний суд», від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне: позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис ( або ідентифікатор) належить саме відповідачу; подані позивачем копії електронних доказів не відповідають вимогам ЦПК; паперова копія електронного документа не є письмовим доказом, а електронна копія письмового ( паперового) документа не є електронним доказом; позивачем не доведено факт надання кредитних коштів відповідачу; у матеріалах справи відсутні докази, що в обумовлені кредитним договором терміни 12 та 13 лютого 2022 було здійснено перерахування на платіжну карту, яка належить саме відповідачу; розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від воєвиявлення і дій однієї сторони ( банку); позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості, її розмір та період, за який слід розрахувати розмір заборгованості; відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором; позивачем не доведено перехід права вимоги до позивача за кредитним договором, оскільки додано витяг до Договору факторингу; не підтверджено виконання Фактором грошового зобов`язання щодо передачі грошових коштів в розпорядження Клієнта ( ціна продажу) сплати Фактором Клієнту 100% ціни продажу, яка має бути передбачена п. 3.3. цього Договору, за відступлення Клієнтом Факторові Права грошової Вимоги. З цих підстав просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати ( в тому числі на правову допомогу) на користь відповідача очікувану суму у розмірі 8200,00 грн.

19.04.2024, через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що Кредитний договір №5528909 підписаний 12.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа….» Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом з позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Також, зазначено алгоритм дій при укладанні електронного договору.

Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 806/1033/17,

наголошено, що неістотні недоліки в оформленні первинних документів не є такими, що нівелюють правове значення первинного документа та реальність господарської операції.

Враховуючи, що кредит за вищезазначеним кредитним договором було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень, якої вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Посилання Відповідача на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів

отримання ним кредитних коштів від Первісного кредитору є помилковим та безпідставним, оскільки факт їх надання підтверджуються, власне, наявним у матеріалах справи Кредитним договором, який є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів. При цьому вимог щодо визнання зазначеного правочину недійсним чи встановлення факту його неукладеності до суду заявлено не було. Зазначений правочин підтверджує факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику чи кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі. Крім того, що Відповідач, як тримач карткового рахунку на який було перераховано кредитні кошти може, власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження, або спростування факту перерахування кредитних коштів по вищенаведених договорах.

З метою надання, вичерпної інформації по справі, Позивач звернувся до Первісних кредиторів, з відповідними електронними запитами на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів Відповідачу за укладеними договорами.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» частково отримано відповіді на свої запити, тому, з метою ґрунтовного, повного та об`єктивного вирішення справи Позивач просить суд, долучити до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 5528909 (в

якому зазначена дата видачі кредитних коштів та період нарахування відповідних

відсотків, згідно умов вищезазначеного договору);

Таким чином, Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Щодо відступлення права вимоги до Відповідача за Кредитним договором зазначено, що представником Позивача до позовної заяви, було долучено належним чином засвідчений Витяг з Реєстру боржників від 19.06.2023 до Договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023, який оформлений у відповідності до ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України та підпункту 12 пункту 10 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і

організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від

18.06.2015 року за №1000/5.

Отже, Позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно ОСОБА_1 , а твердження Відповідача щодо не доведення Позивачем факту переходу

права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

З метою повного та об`єктивного розгляду справи, надано повну редакцію Договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023, розширений витяг з Реєстру боржників від 19.06.2023 до Договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 та Платіжну інструкцію № 19849 від 21.06.2023, як підтвердження сплати по Договору факторингу №19062023 від

19.06.2023. Проте, зважаючи на те, що за вищезазначеним Договором про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги щодо великої кількості кредитних договорів, інформація по яких не має відношення до розгляду цієї цивільної справи у суді, додаємо до відповіді на відзив на позовну заяву належним чином засвідчену копію витягу з Реєстру боржників від 19.06.2023 до Договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 (перша сторінка, сторінка із інформацією по заборгованості відповідача та остання сторінка із підписами Директора ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», що закріплені відбитками печаток цих підприємств) із ретушованою конфіденційною інформацією інших боржників та інформацією, що становить комерційну таємницю сторін

договору.

Щодо повідомлення Відповідача про відступлення права вимоги зазначено, що згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення

боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно

до вимог ст. 516 ЦК України.

Також зазначено, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Виходячи із ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор лише несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для

відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

15.07.2024, через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: Картку обліку Договору ( розрахунок заборгованості) за Кредитним договором №5528909 від 12.02.2022, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 та лист ТОВ «Авентус Україна» № KHO-20.4/78 від 23.06.2023 про зарахування коштів клієнтам згідно наведеного переліку операцій, зокрема суми 7300,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка була перерахована 12.02.2022 об 11:09:14 год.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. У прохальній частині відповіді на відзив просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спір між сторонами виник з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором № 5528909 від 12.02.2022 року, станом на 19.06.2023 року у розмірі 25629,83 грн., з яких: 7300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18329,83 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» має статус небанківської фінансової установи, внесене до Державного реєстру фінансових установ як фінансова компанія Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 426 від 28 лютого 2017 року. Товариством отримане Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії НОМЕР_2 від 28 лютого 2017 року та ліцензія на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг № 756 від 28 березня 2017 року (а.с.19-24).

Товариство здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства, зокрема:Закону України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Закону України «Про електронну комерцію», а також відповідно до внутрішніх Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вся процедура по укладенню Договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відбувається відповідно до вищезазначених актів та проходить в онлайн-режимі.

12.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», було укладено електронний договір позики № 5528909 про надання споживчого кредиту, сума кредиту складає 7300,00 грн. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором (а.с. 4-8).

Згідно з п.п.1.3, 1.4, 2.1, 2.2. вказаного договору Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в сумі 7300,00 грн. на строк 360 днів. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Сума кредиту перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладання цього Договору. Дати надання кредиту: 12.02.2022 або 13.02.2022.

Відповідно до п.1.4.1 у Споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.

Згідно з п. 1.5. тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.п.1.5.1., 1.5.2 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного п. 1.4. цього Договору. Знижена процентна ставка 0.597% в день застосовується, якщо споживач до 14.03.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну, в зв`язку з чим, розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Згідно п. 1.7 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка над дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженою процентної ставки 10169, 67% річних.

Відповідно до п. 1.8. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 59595,20 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 56546,53 грн.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що сторони домовилися, що повернення позики та сплаті процентів здійснюватиметься згідно з Графіка платежів, який є невід`ємною частиною договору.

Сторонами погоджено Графік платежів, відповідно до якого: дата повернення позики та сплата процентів 07.02.2023 року, сума позики 7300,00 грн., сума нарахованих процентів 49246,53 грн., разом до сплати 56546,53 грн. (а.с.8 на звороті).

Також ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, який додано до позовної заяви позивачем (а.с.11-12).

Отже, згідно Кредитного договору, сторони погодили істотні умови Договору.

Згідно листа ТОВ «Авентус Україна» № KHO-20.4/78 від 23.06.2023 на платіжну картку № НОМЕР_1 12.02.2022 об 11:09:14 год. було перераховано суму у розмірі 7300,00 грн. ( а.с. 151-153).

Відповідно до Картки обліку Договору ( розрахунок заборгованості) за Кредитним договором №5528909 від 12.02.2022, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 5528909 від 12.02.2022 року станом на 19.06.2023 року становить у розмірі 25629,83 грн., з яких: 7300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18329,83 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.124- 149).

Підпунктом 3 п. 4.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача, але з обов`язковим повідомленням Споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення.

19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна, як Клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як Фактором було укладено договір факторингу №19062023, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні ТОВ «Авентус Україна», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна»права вимоги до боржників, вказаними у Додатку до Договору про відступлення прав вимоги, в тому числі і кредитним договором № 5528909від 12.02.2022 року ( а.с. 97-112).

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи НОМЕР_3 від 27 грудня 2007 року, видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України. Позивач має Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 691 від 23 березня 2017 року про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку паперів.

Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

В п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Отже, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до укладеного Договору факторингу № 1 перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором.

Відповідно до Реєстру боржників від 19.06.2023 року до Договору факторингу №19062023 від 19.06.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 25629,83 грн. (а.с.93-96).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Отже, кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір про надання споживчого кредиту № 5528909 від 12.02.2022 року містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму позики, дату її видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання позики.

У Договорі позики наявний рядок «юридичні адреси та реквізити сторін», який містить надрукований запис позичальника ОСОБА_1 «електронний підпис одноразовим ідентифікатором М425682, 12.02.2022, 11.08.59», а також зазначено номер телефону та електронну адресу.

Проте, що вказаний у Договору позики номер телефону не належить відповідачу матеріали справи доказів не містять.

При цьому, відповідачем не заперечуються вказані в Договорі інші відомості відносно відповідача (номер та серія паспорту, ідентифікаційний код, адреса проживання та електронна адреса).

Договором передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника. Для отримання кредиту позичальник реєструється на сайті кредитодавця і заповнює на сайті заяву документ, який містить інформацію щодо наміру фізичної особи отримати кредит. При реєстрації на сайті кредитодавця позичальник зобов`язаний вказати повні точні та достовірні відомості, включаючи персональні дані.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайті товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 не був би укладений.

Для підписання Договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором М425682, відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали Кредитний договір.

Отже, підписавши вищезазначений договір електронним ідентифікатором М425682, 12.02.2022 року об 11:08:59 год. добровільно погодилася у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розміру, порядок його надання та відсотки за користування кредитом.

За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» Договору про надання споживчого кредиту № 5528909 від 12.02.2022 року в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі із дотриманням вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено статтями 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Кредитний договір недійсними не визнавався боржником ОСОБА_1 , з підстав безгрошовості у порядку ст.1051 ЦК України не оскаржувалась.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від14листопада 2018року у справі №2-1383/2010(провадження№14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Таким чином, підписавши кредитний договір відповідач підтвердила, що вона в повній мірі ознайомилась з умовами отримання кредиту, розміром процентів за користування кредитними коштами.

Посилання Відповідача на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів

отримання ним кредитних коштів від Первісних кредиторів є безпідставними, оскільки факти їх надання підтверджуються, власне, наявним у матеріалах справи Кредитним договорам, який є дійсним в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів та листом ТОВ «Авентус Україна» № KHO-20.4/78 від 23.06.2023.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини першої статі 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_1 не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Заперечуючи проти наданих позивачем розрахунків заборгованості, відповідач своїх розрахунків не навела, надані розрахунки належними і допустимими доказами не спростовані.

Отже, суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданого позивачем, оскільки він відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та не спростований відповідачкою, що є її процесуальним обов`язком, суд вважає встановленим, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, в сумі 7300,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку зазначену в п. 2.1 Кредитного договору № НОМЕР_1 , проте відповідач, отримавши кредитні кошти, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернула.

Посилання ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву на ненадання договору факторингу №19062023 від 19.06.2023 спростовуються матеріалами справи, які містять вказаний договір.

Щодо доводів представника відповідача щодо не повідомлення ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги суд зазначає наступне.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору.

Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення) права вимоги є різновидом правонаступництва.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 січня 2024 року у справі № 758/2555/21 (провадження № 61-10283св23).

Отже, суд вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 25629,83 грн.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «Авентус Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає позов обґрунтованим, який підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, з відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню сплачена при зверненні до суду з позовом сума судового збору 2 684,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 223 ч. 4, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» , ЄДРПОУ: 35625014, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул.. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_5 у АТ «ТАСкомбанк» заборгованість за кредитним договором № 5528909 від 12.02.2022 року у розмірі 25629,83 грн., з яких: 7300,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18329,83 грн. сума заборгованості по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» , , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул.. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_5 у АТ «ТАСкомбанк» понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Марченко