П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року м. Київ

Справа № 378/97/21

Провадження: № 22-ц/824/10091/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

на додаткове рішення Ставищенського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гуртовенка Р. В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Гамзатова Аліна Анатоліївна , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів,

у с т а н о в и в:

Рішенням Ставищенського районного суду від 22 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7296, вчинений 25 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 21986 гривень 58 копійок, безпідставно стягнутих за виконавчим написом №7296, вчиненим 25 жовтня 2019 року вчиненим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3028 гривень 00 копійок.

Додатковим рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року заяву задоволено частково.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати додаткове рішення та відмовити позивачу у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що представником позивача не було надано до судових дебатів доказів понесених витрат на правничу допомогу, при цьому позивачем не наводяться поважні причини неподання таких доказів. Окрім того, зазначено, що позивачем не було надано доказів оплати витрат на надання правничої допомоги на суму, заявлену до стягнення. Вказує, що визначений позивачем розмір, не відповідає фактично витраченому адвокатом часу на надання такої допомоги, та не узгоджується зі складністю справи, ураховуючи те, що судова практика у даній категорії справ є вже сформованою.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Розпорядженням керівника апарату суду Радченка О.М. від 06.06.2024 року у справі здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, призначено новий склад суду, у зв`язку із рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 31.05.2024 року № 13, яким суддю Мельника Я. С. переведено до складу судової палати з розгляду кримінальних справ.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від адвоката Григоренка А. О. в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності нез`явившихся учасників справи .

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом адвокат Григоренко А. О. в інтересах ОСОБА_1 в ході судового розгляду зробив відповідну заяву про те, що позивач очікує понести витрати на правничу допомогу, докази про понесення таких витрат будуть надані після ухвалення рішення у справі.

Порушивши питання про ухвалення додаткового рішення, представник позивача надав до суду договір про надання правничої допомоги №29-01/24 від 29.01.2024р. (а. с. 131-136), додаток № 1 до вказаного договору (а. с. 137), акт №1 приймання-передачі до вказаного договору (а. с. 138), звіт про витрачений час на надання правничої допомоги та супутніх витрат (а. с. 139), копію адвокатського запиту та відповідь на нього (а. с. 140-141). Крім того, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатьською діяльністю, що видане адвокатом Григоренку А.О., та копія ордеру на представництво ним інтересів позивача у справі (а. с. 24, 25).

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення частково, суд першої інстанції виходив із критеріїв співмірності, обгрунтованості, реальності, розумності та справедливості витрат на професійну правничу допомогу, та зменшив такий розмір з 17 000 грн до 15000 грн.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої-четвертої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18 року у справі № 758/6113/19, зазначено, що суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відмова стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив, що такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п.4 ч.3 ст.137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п.2 ч.3 ст.141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Так, відповідач скористався правом на подання заперечень щодо заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується із запереченнями відповідача, про те, що представник позивача просить стягнути витрати на надання правничої допомоги в розмірі 17 000 за справу незначої складності, більше того, із сформованою судовою практикою в подібних правовідносинах, та вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зменшення таких витрат, проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується із визначеним судом розміром на відшкодування таких витрат.

Так, відповідно до додатку №1 до договору № 29-01/24 про надання правничої допомоги від 29.01.2024 року п. 2 передбачено, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги становить 2000 грн за одну годину надання правничої допомоги та 2500 грн за забезпечення адвокатом судового представництва в суді.

Згідно звіту про витрачений час на надання правничої допомоги зазначено, що адвокатом Григоренко А. О. надано клієнту наступі послуги: підготовка та подання адвокатського запиту - 1000 грн (0,5 год); підготовка та подання позовної заяви - 6 000 грн (3 год); підготовка та подання заяв про розгляд справи в режимі відео конференції - 500 грн (0,25 год); підготовка та подання заяви про подання доказів витрат на правничу допомогу - 500 грн (0,25 год); підготовка та подання заяви про забезпечення позову - 2000 грн (1 год); забезпечення судового представництва у справі - 2 000 грн (1 год); підготовка та подання клопотання про долучення доказів судових витрат у справі - 5 000 грн (2 год) ( а . с. 139).

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що надання такої послуги як подання адвокатського запиту до приватного виконавця не є тими витратами, що охоплюються судовим розглядом, тобто, даний адвокатський запит подано адвокатом на стадії досудового врегулювання спору, відповідно, не може розцінюватися судом як витрати, понесені позивачем в ході судового розгляду, тому така послуга до задоволення не підлягає.

Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зазначив, «…надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною…».

Визначаючи сукупний розмір зазначених витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню, застосовуючи наведений правовий висновок щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, суд також вважає, що такі витрати як подання через канцелярію суду процесуальних заяв, не можуть бути враховані при розподілі витрат, понесених стороною.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що заява про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, є фактично заявою про ухвалення додаткового рішення, а тому витрати на підготовку такої заяви також не підлягають відшкодуванню.

Подібна за змістом правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 06.09.2023 у справі №914/131/22, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 25.07.2023 у справі №914/4092/21, від 07.02.2023 у справі №922/4022/20, від 23.08.2022 у справі №909/328/18, від 05.07.2022.

Колегія суддів зауважує, що адвокат Григоренко А. О. брав участь в судовому засіданні по відео конференції, що не передбачає додаткових витрат на проїзд або очікування судового засідання. Визначений розмір витрат - 5000 грн, понесених у зв`язку із участю в судовому засіданні, є завищеним, та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку про зменшення заявленного розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню зі скаржника на користь приватного виконавця, з 15 000 грн до 10 500 грн. (15 000 (сума, задоволена судом першої інстанції) - 1000 (підготовка та подання адвокатського запиту до приватного виконавця) - 500 (підготовка заяви про участь справи в режимі відео конференції) - 500 грн (підготовка та подання доказів витрат на правничу допомогу) - 5000:2 (забезпечення судового представництва) - 2000 ( підготовка та подання клопотання про долучення доказів судових витрат).

Доводи апеляційної скарги про те, що представником позивача не було надано до судових дебатів доказів понесених витрат на надання правничої допомоги, а у заяві про ухвалення додаткового рішення ним не наводяться поважні причини неподання таких доказів у строки та в порядку, встановленому законом, колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, якими передбачено, що неподання доказів фактичного понесення судових витрат не є підставою для відмови у їх відшкодуванні, якщо підтверджено наявність обов`язку їх сплатити (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). Такий обов`язок по сплаті позивачем наявний, адже позивачем підписано акт приймання-передачі правової допомоги № 1 від 22.02.2024 року.

До такого висновку дійшов, зокрема, і Європейський суд з прав людини у справі «Бєлоусов проти України», у якому зазначив, що «хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно з договірними зобов`язаннями, а тому витрати за цим гонораром є «фактично понесеними».

Суд першої інстанції по суті дійшов правильного висновку про зменшення розміру заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, проте всебічно не дослідив обсяг фактично наданих адвокатом послуг, та їх співвідношення до складності справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на вищенаведене додаткове рішення Ставищенського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року слід змінити, зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 , з 15 000 грн до 10 500 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Додаткове рішення Ставищенського районного суду Київської області від 11 березня 2024 рокузмінити.

Зменшити розмір судових витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 15 000 грн до 10 500 (десяти тисяч п`ятсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 липня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова