Провадження № 2/554/728/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Литвин А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Просив суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові заборгованість з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат в загальному розмірі - 115112,15 грн., а також понесені судові витрати по справі.

В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що 08.07.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики грошових коштів, який оформили у вигляді розписки. Згідно із розпискою Позивач передав, а Відповідач прийняв у позику 74000,00 грн. та зобов`язався повернути їх Позивачу в строк до 31.10.2020 року. Сторони визначили даний договір як безпроцентний. Позивач має право вимагати три відсотки річних від суми прострочення за весь час такого прострочення, тобто з 31.10.2020 року до 20.10.2023 року (2020 рік - 62 дні, 2021 рік - 365 днів, 2022 рік - 365 днів, 2023 рік - 292 дні), що може бути розраховано за формулою:

74000,00 * 62/366 * 3% + 74000,00 * 365/365 * 3% + 74000,00 * 365/365 * 3% + 74000,00 * 292/365 * 3% = 376,07 + 2220,00 + 2220,00 + 1776,00 = 6592,07 грн. Інфляційні втрати можна розрахувати на підставі відповідних індексів інфляції, які офіційно опубліковані на сайті Міністерства фінансів (з листопада 2020 по вересень 2023 роки, жовтень 2023 року - індекс ще не встановлено) за формулою: 74000,00 * 101,3% * 100,9% * 101,3% * 101,0% * 101,7% * 100,7% * 101,3% * 100,2% * 100,1% * 99,8% * 101,2% * 100,9% * 100,8% * 100,6% * 101,3% * 101,6% * 104,5% * 103,1% * 102,7% * 103,1% * 100,7% * 101,1% * 101,9% * 102,5% * 100,7% * 100,7% * 100,8% * 100,7% * 101,5% * 100,2% * 100,5% * 100,8% * 99,4% * 98,6% * 100,5% = 108520,08 грн. Розмір боргу з урахуванням інфляції становить 108520,08 грн., а окремо розмір інфляційних втрат - 34520,08 грн. Враховуючи викладене, загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 115112,15 грн. (74000,00 + 6592,07 + 34520,08).

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави відкрито загальне позовне провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В судове засідання позивач не з`явився, направив суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час, в судове засідання не з`явився.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України чітко вказано підставу виникнення цивільних прав та обов`язків у сторін, які виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено поняття правочину, що це є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Законодавцем визначено поняття конклюдентних дій де вказано, що це звичайна за таких обставин поведінка особи, з якої ясно випливає намір (бажання) особи здійснити правочин на заздалегідь відомих умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином.

Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі,якщо його сума не менш яку десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян,а у випадках,коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до частини другої статті 625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Проте оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Станом на день розгляду справи позичальником зобов`язання по позиці не виконуються, борг не погашений.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно дост. 4 ЦПК України, ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Таким чином, оскільки, відповідач взяв на себе певні зобов`язання та належним чином в установлений договором строк не виконав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно частини 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268,280 ЦПК України, ст.ст.526,530,1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат в загальному розмірі - 115112,15 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1151,12 грн..

Згідно зі ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони у справі:

Позивач : ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 дата народження: 22.08.1981 р. Ареса реєстрації: АДРЕСА_1 адреса: АДРЕСА_2 тел. НОМЕР_2 електронна адреса відсутня

Відповідач: ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_3 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_3 тел. НОМЕР_4 електронна адреса невідома

Суддя М.О. Материнко