ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м.Суми

Справа №591/3625/23

Номер провадження 22-ц/816/479/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2023 року у складі судді Клименко А.Я., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 26 жовтня 2023 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно - будівельного контролю Сумської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями посадових осіб органу місцевого самоврядування,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 39,9 м2 та здійснював реконструкцію входу в нежитлове приміщення згідно проектної документації, яка відповідає чинному законодавству. 02 серпня 2019 року ним подано повідомлення про початок робіт. За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудування 30 серпня 2019 року працівниками відповідача було складено акт № 99 про виявлені порушення у сфері містобудування та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. 16 вересня 2019 року на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 25 500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП. 20 вересня 2019 року відповідачем винесено наказ про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Не погодившись із притягненням його до адміністративної відповідальності, позивач оскаржив постанову відповідача в судовому порядку. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2020 року було скасовано постанову відповідача, а справу закрито. Зазначає, що ним також було скасовано в судовому порядку наказ відповідача про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Вказує, що через протиправні дії відповідача йому було завдано матеріальної шкоди, оскільки він, як замовник уклав договір підряду з ТОВ «Дженоа», відповідно до якого, останній зобов`язався виконати роботи та здати їх замовнику за актом в термін 30 днів, але не пізніше 01 січня 2020 року. Розгляд справи щодо скасування наказу відповідача про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт тривав майже рік і весь цей час він не мав можливості виконувати будівельні роботи. 26 травня 2020 року він отримав від ТОВ «Дженоа» претензію з вимогою сплати неустойки в сумі 20000 грн. в строк 01 травня 2020 року, які ним були сплачені в повному обсязі.

Постановою Сумського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року на його користь із відповідача, в рахунок відшкодування завданої йому майнової шкоди, стягнуто 20000 грн.

Вказує на те, що відповідач відшкодував йому стягнуті судовим рішенням 20000 грн, проте за час, що минув з дати прийняття рішення про скасування реєстрації повідомлення про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, сплати ним неустойки, грошові кошти в сумі 20000 грн були знецінені, а тому, йому мають бути відшкодовані інфляційні втрати за період з 10 серпня 2019 року до 28 грудня 2022 року.

Просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 8639 грн 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (інфляційні втрати) заподіяної внаслідок незаконного рішення посадових осіб органу місцевого самоврядування.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 4205 грн в рахунок відшкодування матеріальних витрат.

В апеляційній скарзі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до правовідносин, що виникли між Управлінням та позивачем, адже вказаною нормою регулюється зобов`язальні правовідносини, тоді як відшкодування шкоди це є відповідальністю, а не борговим (грошовим) зобов`язанням. Звертає увагу на те, що рішення суду від 16 листопада 2022 року про стягнення з Управління на користь позивача майнової шкоди було виконано 28 грудня 2022 року.

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить його залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскарженій частині не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Сумського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року стягнуто з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 20000 грн (а.с. 3-7).

Листом від 30 грудня 2022 року Управління Державної казначейської служби України у м. Суми Сумської області повідомило ОСОБА_1 про виконання виконавчого листа, виданого Зарічним районним судом м. Суми у справі №591/1575/22 про стягнення з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської області відшкодування завданої матеріальної шкоди, виконаний повністю 28 грудня 2022 року в сумі 20000 грн 00 коп. (а.с. 7).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позивачем вимог про стягнення інфляційних втрат за період з 10 серпня 2019 року до 23 лютого 2022 року.

Проте, з такими висновками колегія суддів погодитися не може, так як вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина 2 статті 55 Конституції України).

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, просив стягнути з відповідача інфляційні втрати за період прострочення виконання зобов`язання, що не є майновою шкодою чи збитками в розумінні ст.ст. 22, 1173 ЦК України.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Постановою Сумського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року у справі №591/1575/22 встановлено, що в наслідок протиправного скасування Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської області реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт, наказом від 20 вересня 2019 року №167-ОД, що був скасований рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року у справі №480/7150/20, позивачу було завдано майнової шкоди в сумі 20000 грн, які ним були сплачені, як неустойка на виконання умов договору підряду з ТОВ «Дженоа».

Присуджуючи до стягнення з відповідача інфляційні втрати за період з 10 серпня 2019 року до 24 лютого 2022 року, суд першої інстанції не врахував, що між сторонами були відсутні будь-які зобов`язальні правовідносини станом на 10 серпня 2019 року.

Зобов`язання щодо сплати позивачу 20000 грн майнової шкоди в Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської області виникло після прийняття Сумським апеляційним судом постанови від 16 листопада 2022 року.

Стягнуті за вказаною постановою апеляційного суду кошти були переховані, виконавчий лист, виданий на примусове виконання зазначеного рішення суду, виконаний Управлянням Державної казначейської служби України у м. Суми Сумської області 28 грудня 2022 року.

Таким чином, враховуючи те, що відповідача у період з 10 серпня 2019 до 16 листопада 2022 року було відсутнє боргове зобов`язання перед позивачем, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської області інфляційних втрат.

З огляду на вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Сплачений відповідачем судовий збір за апеляційне оскарження рішення суду в сумі 1610 грн 40 коп. належить компенсувати йому за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В зв`язку з тим, що ціна позов у в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 , 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Компенсувати Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України 1610 гривень 40 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова