Справа № 346/5832/24
Провадження № 22-ц/4808/1577/24
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Бойчука І. В., Максюти І. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Атаманюк Володимир Михайлович, на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 29 жовтня 2024 року в складі судді Беркещук Б. Б.,

постановлену у м. Коломиї Івано-Франківської області, у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Атаманюк Володимир Михайлович, заінтересована особа: виконавчий комітет Коломийської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Атаманюк В. М., звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки.

Заява мотивована тим, що в його дружини ОСОБА_2 є двоюрідний брат ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу. Такий догляд на постійній основі здійснює заявник, який постійно проживає з ОСОБА_3 та є членом його сім`ї.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 29 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 повернуто.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник не входить до суб`єктного складу осіб, визначеного частиною третьою статті 296 ЦПК України, яким законом надано право на звернення до суду із заявою про визнання недієздатним ОСОБА_3 , оскільки не є близьким родичем останнього.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, чинним законодавством не визначено вичерпного переліку осіб, якими може бути подана заяву про визнання фізичної особи недієздатною. Частиною 2 статті 63 Кодексу передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Також частиною 4 цієї статті визначено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Крім того, відповідно до статті 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Отже, заява може бути подана і членами сім`ї, і близькими родичами. До поданої заяви було додано всі необхідні документи, які підтверджують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є членами сім`ї. Проте, на думку заявника, суд першої інстанції неналежним чином проаналізував вказані у заяві обставини, не врахував додані докази, та дійшов помилкового висновку про повернення заяви.

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За положеннями статей 55, 129 Конституції України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Відповідно до частини 3 статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Важливою складовою сімейного життя є право жити разом, щоб сімейні стосунки могли нормально розвиватись, а члени сім`ї могли спілкуватись одне з одним. Поняття сімейного життя є автономним. Відповідь на питання, існує чи ні сімейне життя, залежить переважно від факту реального існування у дійсності тісних особистих зв`язків та стосунків.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Виходячи з вимог ЦК України, СК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Звертаючись до суду із заявою про визнання особи недієздатною ОСОБА_1 посилався на те, що він проживає та на постійній основі здійснює сторонній догляд за двоюрідним братом дружини ОСОБА_3 , який є членом його сім`ї.

Разом з тим, сам факт спільного проживання заявника з особою, над якою заявник бажає здійснювати опіку та догляд за таким, не є підставою для віднесення останнього до членів сім`ї.

Докази, які б давали підстави стверджувати про те, що заявник є близьким родичем чи членом сім`ї ОСОБА_3 , які б у свою чергу зумовлювали виникнення у останнього цивільної процесуальної дієздатності для звернення із заявою в порядку частини 3 статті 296 ЦПК України, в матеріалах справи відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що до заяви про визнання особи недієздатною надано необхідні докази на підтвердження вказаних обставин не заслуговують на увагу, оскільки акт про підтвердження місця проживання №10 від 09 квітня 2024 року, нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не містять даних про наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участі у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність спільного побуту і взаємних прав та обов`язків осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув заяву ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 недієздатним та призначення над ним опіки, оскільки заявник не має процесуальної дієздатності для пред`явлення цієї заяви.

При цьому колегія суддів також враховує, що відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним, у червні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Атаманюк В. М., вже звертався до суду із аналогічною заявою.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 02 липня 2024 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року, заяву ОСОБА_1 повернуто.

Ухвалою Верховного суду від 23 вересня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 02 липня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року у справі № 346/3596/24. При цьому Верховний суд зазначив, що встановивши, що ОСОБА_6 , який проживає з відповідною особою та здійснює догляд за нею, не може вважатися членом сім`ї чи близьким родичем в розумінні статті 296 ЦПК України, а тому не є суб`єктом, який має право звертатися до суду із вказаною заявою, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано повернули заяву.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до власного тлумачення заявником норм законодавства.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 29 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. В. Бойчук

І. О. Максюта