Справа №672/1095/24
Провадження №2/672/537/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м.Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Пономаренко Л.Е.,

за участю секретаря судового засідання Шкробот К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городку Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання в порядку спадкування права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на спадкового домоволодіння після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спадкового домоволодіння після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дане домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1 .В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що дане домоволодіння побудоване її батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 1970 році. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_2 .. Після смерті баьтька відкрилась спадщина, яку вона, позивачка, як спадкоємець за законом прийняла та оформила її частину у виді земельної ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачки ОСОБА_3 , після її смерті спадщину прийняла позивач-спадкоємець за заповітом, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Позивач, як спадкоємець батьків оформити право власності на спірне домоволодіння не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Представником позивача попередньо подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, просить позов задовольнити.

Представник Городоцької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно технічної документації було збудоване в 1970 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які перебували у шлюбі з 03 липня 1959 року.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Тобто, спірне домоволодіння належало подружжю на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Режим спільної сумісної власності передбачає рівність часток кожного з подружжя.

Згідно матеріалів витребуваної судом спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , спадщину після його смерті прийняла донька ОСОБА_1 (прізвище змінено згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ).

Інші спадкоємці: спадкоємці за законом ОСОБА_3 -дружина спадкодавця від прийняття спадщини відмовилася, про що стверджує наявна в матеріалах спадкової справи заява.

Таким чином, єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 стала донька спадкодавця ОСОБА_1 .

25 березня 2015 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,5918 га.

Свідоцтво про право на спадину за законом на частину спірного домоволодіння позивачем не отримано.

За життя, 22.10.2014 ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я доньки ОСОБА_1 , за змістом якого заповіла їй все своє майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалась з земельної ділянки та частки житлового будинку.

Згідно матеріалів витребуваної судом спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , спадщину прийняла ОСОБА_1 - спадкоємець за заповітом.

12 січня 2022 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,7455 га., 15.07.2022 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на недоотриману пенсію в розмірі 3242,62 грн. належної померлій.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на частку спадкового домоволодіння ОСОБА_1 відмовлено через відсутність документів, що встановлюють право власності спадкодавця на зазначене домоволодіння.

Відповідно до ст. 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою ст.1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом як спадкоємець першої черги після смерті батька ОСОБА_2 та спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння для позивачки є відсутність правовстановлюючого документа та відсутність реєстрації права власності на нього.

За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правовстановлюючі документи не отримували, державну реєстрацію спірного домоволодіння не проводили.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Тому, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування такого об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).

У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту, складеного КП ГМР «Городоцьке БТІ», в якому зазначено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 збудований у 1970 році. Тобто, спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а отже, померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули за життя право власності на вказане домоволодіння, яке перейшло в порядку спадкування до їхньої доньки ОСОБА_1 ..

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку, будинок знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 89, 206, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання в порядку спадкування права власності на майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: глиновалькований житловий будинок «А», загальною площею 73,8 кв.м., житловою площею 50,3 кв.м.; цегляна літня кухня «Б» загальною площею 20,2 кв.м.; камінно-дерев`яний навіс «В» загальною площею 46,6 кв.м., камінний погріб «Г» загальною площею 18,3 кв.м.; дерев`яний хлів «Д» загальною площею 48,2 кв.м..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: Столяр Микола Васильович, РНОКПП НОМЕР_3 , місце здійснення адвокатської діяльності (місце знаходження): АДРЕСА_3 .

Відповідач: Городоцька міська рада Хмельницької області, , місце знаходження: вул.Грушевського, буд. 53, м.Городок Хмельницька область, 32000.

Суддя Л.Е.Пономаренко