Справа №335/8896/23
Провадження №2/333/1465/24
рішення

іменем України

22 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району про визначення місця проживання малолітньої дитини із матір?ю, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2023 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю.

В обґрунтування позову зазначила, що 31.05.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу у подружжя народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони взаємин як подружжя з травня 2022 року не підтримують, неодноразові спроби налагодити стосунки та зберегти сім`ю не дали жодних результатів. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2023 року шлюб між сторонами розірвано. В результаті введеного на усій території України воєнного стану строк якого продовжується, за для збереження життя та здоров`я малолітньої дитини, вона разом з сином виїхала до країни Канада, де зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2, житло орендоване. З 13 червня 2022 року вона уклала трудовий договір з Logix ITS та зайняла посаду молодшого менеджера з продукції на повний робочий день, отримує заробітну плату в сумі 44 720 канадських доларів. З 07.08.2023 року дитина відвідує дитячий садочок Les Calinous D`allard. Тобто, вона створила всі необхідні умови для проживання та нормального грамонійного розвитку дитини, його особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, незважаючи навіть на вимушене проживання в іншій країні. Проживання сина разом з матір`ю відповідає найкращим інтересам дитини. З огляду на його вік, він потребує перш за все турботи, уваги, любові та догляду матері. Позивачка бажає та має можливість забезпечити своєму синові належні умови для проживання, повною мірою, а тому вона вважає, що вирішуючи спір в умовах воєнного стану про місце проживання дитини, необхідно врахувати пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дитини, невід`ємність і пріоритет права дитини на життя, перебування її в безпечному середовищі. Вона ніколи не перешкоджала відповідачу спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні, а всіляко сприяє, що б дитина не була позбавлена піклування батька. Тому прохає суд визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

Ухвалою суду від 29.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

06.05.2024 року до суду від районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування надійшов висновок № 46/01-37/19.02 від 25.03.2024 року.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали суду заяву, в якій просили розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій проти позову не заперечує, просить розглядати справу без його участі.

Від представника третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, просять ухвалити рішення, враховуючи їх висновок.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини.

31.05.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було внесено актовий запис №311.

Від шлюбу у подружжя народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31.07.2023 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №333/5838/23 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В результаті введеного на усій території України воєнного стану, строк якого продовжується, за для збереження життя та здоров`я малолітньої дитини, позивачка разом з сином виїхала до країни Канада, де вони зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2, орендують житло.

З 13 червня 2022 року позивачка уклала трудовий договір з Logix ITS та зайняла посаду молодшого менеджера з продукції на повний робочий день, отримує заробітну плату в сумі 44 720 канадських доларів.

З 07.08.2023 року дитина відвідує дитячий садочок Les Calinous D`allard.

Оскільки позивачка разом з дитиною проживають в іншій державі, в якій діють інші закони, виникає багато юридичних фактів, де потрібно надавати докази того, що дитина проживає з матір`ю та вона має вирішувати ці питання одноособово.

Відповідач ОСОБА_2 , добровільно допомагає позивачці з утримання їхнього сина, переводивши на карту щомісячно кошти, підтримує зв`язок із сином щодня.

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування надала до суду висновок № 461/01-37/19.02 від 23.02.2024 року, за яким комісія з питань захисту прав дитини на теперішній час вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю - ОСОБА_1 . Оскільки з пояснень батька, рішення про виїзд за кордон сина з матір`ю було прийнято сумісно. За адресою: АДРЕСА_1 проживає відповідач. Вказану квартиру він винаймає, оскільки є внутрішньо-переміщеною особою. Не заперечує проти визначення місця проживання його сина разом за матір`ю за кордоном, допомагає матеріально та кожного дня спілкується із сином.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітніх дітей з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

При вирішенні вказаного спору, судом враховується те, що в умовах воєнного стану, введеного в Україні, необхідно врахувати пріоритет інтересів дитини, невід`ємність та пріоритет права дитини на життя, перебування її в безпечному середовищі. Позивачка опікується сином, створила неналежні умови для його проживання в Канаді, для його гармонійного розвитку особистості, останній відвідує дитячий садочок.

За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення заявлених вимог та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 5, 13, 15, 16, 19, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст.141, 160 161 СК України, ст.29 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району про визначення місця проживання малолітньої дитини із матір?ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Ю.Р. Піх