Справа № 138/9/24
Провадження №:2/138/268/24
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2024 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Холодової Т.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2024 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 00606-01/2023. Також, 08.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 09063-01/2023. Вказані договори укладені шляхом обміну електронними повідомленнями та підписані в порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаних договорів кредитор надав відповідачу фінансові кредити на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредити, сплатити проценти за користування кредитами в порядку визначеному в договорах. Однак, відповідач належним чином не виконував умови договорів, що призвело до виникнення заборгованості. Разом з тим, 28.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем було укладено Договір факторингу № 28072023, відповідно до умов якого право вимоги за вказаними вище договорами про надання фінансових кредитів перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна». Станом на день звернення позивача з позовом до суду відповідач, в порушення умов кредитних договорів, не повернув отримані грошові кошти та не сплатив інші платежі згідно з умовами договорів. За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 0060-01/2023 від 02.01.2023 в сумі 48250,00 грн. та за кредитним договором № 09063-01/2023 від 08.01.2023 в сумі 39000,00 грн.

Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.01.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, в прохальній частині позовної заяви просив справу розглядати без участі представника.

31.01.2024 до суду від представника відповідача адвоката Жупинського М.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив мотивовано тим, що відповідач не отримував від ТОВ «ФК «Інвеструм» оригінали кредитних договорів та не був ознайомлений з їх змістом, а тому не погоджувався з умовами договорів, укладеним між ним та первісним кредитором, в тому числі і щодо розміру процентної ставки за користування кредитом. Крім того, позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів, які б свідчили про перерахування ТОВ «ФК «Інвеструм» грошових коштів на рахунок відповідача та їх розмір. При цьому, позивачем, зокрема, нараховано відповідачу заборгованість за відсотками поза межами строку кредитування, визначеного в договорі, що є порушенням вимог статті 1048 ЦК України. Також, позовна заява не містить доказів, які б свідчили про передачу позивачу прав вимоги до відповідача за кредитним договором № 0060-01/2023 від 02.01.2023 в розмірі 48250,00 грн. та за кредитним договором № 09063-01/2023 від 08.01.2023 в розмірі 39000,00 грн.

Представник позивача правом подання відповіді на відзив не скористався.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що 02 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №00606-01/2023, який останній підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W2153», відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 12500 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором (п.1.1 Договору) (а.с. 6-9).

Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 25 січня 2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом (п.1.2, 1.3. 1.7 Договору).

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.2.4 Договору).

У разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. У разі якщо клієнт не сплатив у строк кредит взятий відповідно до умов п.1.4 Договору (процентна ставка 3,2% на добу), проценти передбачені п.1.4 продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами (п.2.3 Договору).

Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня складають заборгованість за договором, яка підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором (п.2.2 Договору).

Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний останнім електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «W2153».

Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №00606-01/2023, встановлено графік платежів за договором, який підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «W2153».

З витягу з додатку відносно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 3767 від 11 грудня 2023 року вбачається, що 02 січня 2023 року здійснено транзакцію та перераховано на платіжну карту № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12500,00 грн. (а.с. 10).

Зазначені реквізити банківської карти в інформаційній довідці від 11 грудня 2023 року співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі №00606-01/2023 від 02 січня 2023 року в пункті 7 (реквізити та підписи сторін).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №00606-01/2023 від 02.01.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 00606-01/2023 станом на 01 грудня 2023 року становить 48250,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 12500,00 грн., заборгованість за відсотками 35750,00 грн. (а.с. 12-13).

Крім того, суд встановив, що 08 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №09063-01/2023, який останній підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W6059», відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором (п.1.1 Договору) (а.с. 21-24).

Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 01 лютого 2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом (п.1.2, 1.3. 1.7 Договору).

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У разі якщо клієнт не сплатив у строк кредит взятий відповідно до умов п.1.4 Договору (процентна ставка 3,2% на добу), проценти передбачені п.1.4 продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами (п.2.4 Договору).

У разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору (п.2.3 Договору).

Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня складають заборгованість за договором, яка підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором (п.2.2 Договору).

Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний останнім електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «W6059».

Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №09063-01/2023, встановлено графік платежів за договором, який підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «W6059».

З витягу з додатку відносно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 3767 від 11 грудня 2023 року вбачається, що 08 січня 2023 року здійснено транзакцію та перераховано на платіжну карту № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10000,00 грн. (а.с. 25).

Зазначені реквізити банківської карти в інформаційній довідці від 11 грудня 2023 року співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі №09063-01/2023 від 08 січня 2023 року в пункті 7 (реквізити та підписи сторін).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №09063-01/2023 від 08.01.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 09063-01/2023 станом на 01 грудня 2023 року становить 39000,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 10000,00 грн., заборгованість за відсотками 29000,00 грн. (а.с. 27-28).

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За змістом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З цього слідує, що з урахуванням особливостей договорів, щодо виконання яких виник спір між сторонами, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За таких обставин суд вважає, що кредитні договори були укладені та підписані в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо не отримання відповідачем оригіналів кредитних договорів та не ознайомлення відповідачем з їх змістом, оскільки вказаними вище нормами законів такі дії не передбачені.

Також, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факти переказу грошових коштів в сумі 12500,00 грн. та в сумі 10000 грн. на ім`я відповідача, в яких зазначено часткові реквізити платіжної картки.

При цьому відповідач, як користувач своєї карти та власник відповідного рахунку, на підтвердження своїх заперечень не надав суду доказів, які б свідчили про неналежність йому зазначеної картки, відсутність надходжень коштів на його картковий рахунок від первісного кредитора на підставі вказаних кредитних договорів.

Щодо нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та процентів за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Так, умовами укладених договорів, а саме п. 1.3 встановлено розмір прецентів за користування кредитом з розрахунку 2,50% на добу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу даної норми закону вбачається, що законодавець поділяє відповідальність за порушення боргового зобов`язання на встановлену законом та на визначену сторонами у договорі.

Як вбачається зі змісту Договорів про надання фінансових кредитів № 00606-01/2023 від 02.01.2023 та № 09063-01/2023 від 08.01.2023, зокрема, відповідно до п. 4.3, у разі якщо клієнт не повернув кредит в строк зазначений в п.1.2 договору, проценти передбачені п.2.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожний день користування коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.

Також паспорти споживчого кредиту до відповідних Договорів в розділі 6 місять вказівку на те, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 2,50% в день з першого дня прострочення зобов`язання.

При цьому, як зазначалось вище, вказані договори та паспорти споживчих кредитів підписані відповідачем електронним підписом одноразового ідентифікатора, що свідчить про те, що відповідач ознайомився з вказаними умовами та погодився з ними.

Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00606-01/2023 від 02.01.2023 вбачається, що в період з 02.01.2023 по 26.01.2023, тобто протягом строку 25 днів, на який було надано кредит відповідачу нараховувалась строкова заборгованість за відсотками по кредиту, яка станом на 26.01.2023 становила 7812,50 грн., та починаючи з 27.01.2023 по 28.04.2023 відповідачу почала нараховуватись прострочена заборгованість за відсотками. Також, з даного розрахунку заборгованості вбачається, що 28.01.2023 відповідачем по відсотках було сплачено кошти в розмірі 500 грн., що в свою чергу також спростовує посилання представника відповідача про необізнаність відповідача про умови договорів та ненадходження на його користь кредитних коштів.

Також, з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 09063-01/2023 від 08.01.2023 вбачається, що в період з 08.01.2023 по 01.02.2023, тобто протягом строку 25 днів, на який було надано кредит, відповідачу нараховувалась строкова заборгованість за відсотками по кредиту, яка станом на 01.02.2023 становила 6250,00 грн., та починаючи з 02.02.2023 по 04.05.2023 відповідачу почала нараховуватись прострочена заборгованість за відсотками.

Разом з тим, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України від 05 лютого 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Як було встановлено судом, прострочення відповідачем свого грошового зобов`язання щодо повернення кредитів мало місце в період дії в Україні воєнного стану.

Частиною першою ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що зобов`язання відповідача щодо сплати відсотків передбачених договором, здійснених на підставі ст. 625 ЦК України, підлягають списанню позивачем (позикодавцем) в зв`язку з прямою нормою закону, викладеною в п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.

Крім того, суд встановив, що 28.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу №28072023, відповідно умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (п. 2.1 Договору).

Розділом 4 вказаного Договору передбачено, що сторони домовились, що фінансування (ціна Договору) складає 1485381,11 грн. Фактор сплачує клієнту фінансування, шляхом перерахування клієнту грошових коштів у вказаній сумі на рахунок клієнта протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами цього договору. Оплата вважається здійсненою в момент зарахування на рахунок клієнта грошових коштів у вказаній сумі.

На виконання вказаного розділу договору ТОВ «Росвен Інвест Україна» проведено оплату, що підтверджується копією платіжної інструкції № 9221 від 01.08.2023 (а.с. 17 зворотній бік).

Відповідно до витягів з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 28072023 від 28072021 ТОВ «ФК «Інвеструм» передало ТОВ «Росвен Інвест України» права грошової вимоги за Кредитними договорами №00606-01/2023 від 02.01.2023, розмір загальної суми заборгованості за яким склав 48250 грн. (а.с. 20) та № 09063-01/2023 від 08.01.2023, розмір загальної суми заборгованості за яким склав 39000,00 грн. (а.с. 35), боржником за якими є ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на встановлені судом обставини про застосування п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України щодо застосування ст. 625 ЦК України, суд вважає, що до ТОВ «Росвен Інвест Україна» за договором факторингу перейшло право вимоги до ОСОБА_1 : за договором №00606-01/2023 від 02.01.2023 лише на заборгованість по тілу кредиту в сумі 12500,00 грн. та строкову заборгованість за відсотками по кредиту в сумі 7312,50 грн. (з урахуванням часткової сплати відповідачем відсотків в розмірі 500 грн.), тобто всього 19812,50 грн.; за договором №09063-01/2023 від 08.01.2023 лише на заборгованість по тілу кредиту в сумі 10000,00 грн. та строкову заборгованість за відсотками по кредиту в сумі 6250,00 грн., тобто всього 16250,00 грн.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Отже, враховуючи досліджені судом докази, а також встановлені обставини та положення зазначених вище норм права, суд вважає доведеним, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитних договорів, що були укладені 02.01.2023 та 08.01.2023 між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «ФК «Інвеструм».

Разом з тим, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитним договорам ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.

Враховуючи те, що умовами кредитних договорів встановлено обов`язок позичальника повернути надані кредити, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, визначені договорами, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, а також враховуючи той факт, що ТОВ «ФК «Інвеструм» відступлено право вимоги щодо відповідача на користь позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» і таке відступлення відповідає вимогам ст.ст. 512-514 ЦК України, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення суми заборгованості.

Разом з тим, зважаючи на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача в частині стягнення відсотків за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором №00606-01/2023 від 02.01.2023 в сумі 28437,50 грн. та за кредитним договором №09063-01/2023 від 08.01.2023 в сумі 22750 грн, а відтак з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 36062,50 грн. (19812,50 грн.+16250,00 грн.), а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 36062,50 грн. (тобто 41,33 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1109,30 грн., а судовий збір у сумі 1574,70 грн. суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 3 ч. 1 п. 6, ст. 11 ч. 3, 6, 8, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 509 ч. 1, 512-514, 516, 525, 526, 530 ч. 1, 598, 610, 612 ч. 1, 625 ч. 2, 627, 629, 639 ч. 2, 1048, 1054 1056-1, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 7 ч. 13, 12, 76-81, 141 ч. 1, 178 ч. 8, 259 ч. 1, 2, 263-265, 273, 275, 279 ч. 5, 289ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 00606-01/2023 від 02.01.2023 в розмірі 19812 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 50 коп. та за Договором про надання фінансового кредиту № 09063-01/2023 від 08.01.2023 в розмірі 16250 (шістнадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп., а всього в розмірі 36062 (тридцять шість тисяч шістдесят дві) грн. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» судовий збір у сумі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) грн. 30 коп.

Судовий збір у сумі 1574 (одна тисяча п`ятсот сімдесят чотири) грн. 70 коп. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 6, м. Київ, 03124, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37616221.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник відповідача: адвокат Жупинський Микола Андрійович, адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.Ю. Холодова