Провадження № 2/127/4337/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Шмигори О.В.,

представника позивача Власюка І.Т.,

представника відповідача Каленяка Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк Віри Олександрівни, про зміну черговості отримання права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Власюк І.Т., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. про зміну черговості отримання права на спадщину, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно померлої, до складу якої входить будинок та земельна ділянка у АДРЕСА_1 . Оскільки за свого життя ОСОБА_3 жодних заповітів не укладала, позивач, як спадкоємець п`ятої черги, у встановлений чинним законодавством строк звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. із заявою про прийняття спадщини після померлої, внаслідок чого була зареєстрована спадкова справа за №69306122. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, та в усній формі повідомлено, що причиною відмови є наявність спадкоємця за законом попередньої черги.

Позивачу стало відомо, що із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 звернулася її онука, відповідач у справі - ОСОБА_2 .

Таким чином, і позивач, яка є племінницею спадкодавця, і відповідач, яка є онукою спадкодавця, відносяться до п`ятої черги спадкоємців за законом, але оскільки відповідач має ближчий ступінь споріднення відносно спадкодавця, спадкування відповідачем усуває позивача від права спадкування, як родича подальшого ступеня споріднення. Позивач вважає, що може отримати право на спадкування після ОСОБА_3 оскільки, вона тривалий час доглядала, за спадкодавцем, вважає, що має законні підстави для прийняття спадщини після смерті її тітки нарівні з відповідачем та одержання права на спадкування. Позивач вказує на те, що тривалий час опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві ОСОБА_3 , інші родичі спадкодавця ніякої допомоги їй не надавали, в той час, як через свій похилий вік (на дату смерті вона була у 82-річному віці) ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані та потребувала такої допомоги. Крім ряду вікових хвороб, покійна страждала на хронічну серцево-судинну недостатність, атеросклеротичну хворобу серця, ішемічну хворобу серця 2 ст. Вищезазначене на думку позивача підтверджується актом з підписами сусідів, згідно з яким позивач протягом трьох з половиною років, що передували смерті спадкодавця, доглядала свою тітку ОСОБА_3 , разом з нею проживала за адресою: АДРЕСА_1 , опікувалась спадкодавцем, купувала їй ліки та продукти, підтримувала у належному стані будинок тітки, проводила необхідні ремонтні роботи, сплачувала усі необхідні платежі за будинок, в той час як покійна ОСОБА_3 через свій похилий вік перебувала у безпорадному стані.

Крім того, позивач за свої кошти здійснила поховання померлої, оплатила усі необхідні ритуальні товари та послуги, в тому числі поминальний обід та ін., що підтверджується довідкою від 13.05.2022 року, фінансовими документами, свідоцтвом про поховання.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 протягом останніх років життя спадкодавця жодного разу не навідувала свою бабусю (спадкодавця), не надавала ніякої допомоги ні в грошовій формі, ні в натуральній, не цікавилася станом її здоров`я та життям, і взагалі проживала за кордоном.

З огляду на викладене, норми ст.ст. 1261, 1259, 1267 ЦК України позивач просить змінити черговість одержання права на спадкування, шляхом надання їй права на спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із відповідачем ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2024 року відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

07.10.2024 року через систему «Електроний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Каленяка Е.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є тіткою позивача та бабусею відповідача, дані обставини визнаються сторонами та не потребують доказування. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була рідною матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в свою чергу, ОСОБА_4 є рідним батьком відповідача. Відповідач, відповідно до ст. 1266 ЦКУ за правом представлення є єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлої ОСОБА_3 .

Представник відповідача у відзиві зазначає, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає неправдиві відомості, а саме, що протягом трьох з половиною років, що передували смерті спадкодавця, позивач доглядала померлу, разом з нею проживала за адресою АДРЕСА_1 , опікувалася померлою, купувала їй ліки та продукти, підтримувала в належному стані будинок, проводила необхідні ремонтні роботи, сплачувала усі необхідні платежі за будинок, оскільки померла через свій похилий вік перебувала у безпорадному стані. Крім того, в позовній заяві зазначено, що позивач за свої кошти здійснила поховання померлої, що не доведено належними і допустимими доказами. Крім того, представник відповідача зазначає, що саме наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності є підставою для зміни черговості одержання права на спадкування, зокрема те, що померла перебувала у безпорадному стані через хворобу, і позивач, саме в зв`язку з її безпорадним станом, протягом тривалого часу опікувалась померлою та матеріально забезпечувала, але позивачем не надано жодних доказів. Докази долучені позивачем до позовної заяви не містять відомостей про безпорадний стан померлої та неможливість останньої самостійно здійснювати догляд за собою і задовольняти побутові потреби.

Відповідач категорично заперечує твердження позивача, що померла була в безпорадному стані впродовж останніх трьох з половиною років перед смертю. Навпаки до березня 2022 року померла сама себе обходила, не мала серйозних проблем зі здоров`ям (які б дозволили стверджувати про її безпорадність), біля власного будинку доглядала курей, не бажала та не потребувала допомоги сторонніх людей.

В позовній заяві, як доказ безпорадності стану померлої та догляду за нею позивач посилається на власну заяву від 06.10.2022 року, акт, без дати та покази свідків, однак, враховуючи зазначений висновок Верховного Суду України у справі № 200/21452/15-ц, постанова від 17.10.2018 року, доводити факт безпорадного стану за відсутності відповідних медичних (лікарських) документів, висновків судово-медичних експертів, тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач - заперечує право позивача на спадщину.

Отже, представник відповідача зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наведених в обґрунтування доводів пред`явленого позивачем позову таких обставин, що протягом останніх трьох років померла за станом здоров`я весь час перебувала у безпорадному стані та не була здатна самостійно пересуватись, потребувала постійного догляду та піклування; що позивач лікувала померлу, забезпечувала належні умови проживання, доглядала за нею, готувала їжу, купувала одяг, продукти та медикаменти, возила її на медичні обстеження, лікування та операції, весь час надавала померлій матеріальну допомогу, несла значні грошові витрати для проведення чисельних медичних оглядів, безперервного лікування та покупки великої кількості коштовних медикаментів для неї.

Позивач не надала жодних належних та допустимих доказів того, що вона сама отримувала будь-який дохід та мала змогу матеріально забезпечувати померлу, мала змогу за свої власні кошти купувати для померлої ліки, продукти, утримувати у належному стані будинок, сплачувати усі необхідні платежі за будинок як про це зазначено в позовній заяві.

Відповідач стверджує, що позивач не доглядала померлу, матеріально її не забезпечувала та не проживала з нею постійно. Позивач проживала в селі Стадниця разом зі своїм батьком ОСОБА_5 , позивач перебувала у вкрай скрутному матеріальному стані мала нерегулярні підробітки, жила з батьком на його пенсію, позивач періодично підробляла в місті Вінниці, використовуючи житло померлої для ночівлі. Саме відповідач зі своєї банківської карти (виписки з банківських карток додано в додатку до відзиву) неодноразово переказувала кошти на: банківську карту ОСОБА_6 , яка купувала для ОСОБА_3 продукти, ліки, тонометр, блендер та відвідувала останню, а також на банківську карту ОСОБА_7 , який купував для ОСОБА_3 продукти, ліки, лагодив її будинок (зокрема, дах підлогу), допомагав організовувати поминальний обід (кошти на поминальний обід було перераховано відповідачем на його карту 11.05.2022 року в сумі 6000 грн.). Разом з тим, відповідач неодноразово переказувала кошти також на банківську картку позивача, картка ПРИВАТБАНК VISA НОМЕР_1 , зокрема для похованні 5000 грн. 11.05.2022 року. Наприкінці квітня позивач за 4500 гривень погодилась доглядати за померлою на постійній основі, починаючи з травня місяця 2022 року кошти за дані послуги були перераховані їй відповідачем на зазначену вище картку ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується банківськими виписками.

Крім того, представник відповідача вказує на те, що позивач не могла постійно проживати та доглядати за померлою оскільки, протягом 2018-2022 років неодноразово виїжджала за кордон для пошуку роботи.

Представник відповідача зазначає, що окрім критеріїв вказаних в статті 1259 ЦК України, одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування може не будь-хто, а лише особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, і такою особою, як вбачається з позовної заяви, є батько Позивача ОСОБА_5 , який є братом померлої та спадкоємцем другої черги, тобто спадкоємцем ближчої черги ніж позивач та який також звернувся з відповідною заявою до нотаріуса про отримання спадщини. Батько позивача ОСОБА_5 звертався в 2023 році з позовною заявою до суду про визначення черговості спадкування за законом справа №128/1694/23. При цьому, в даній справі позивач та її батько, намагаючись ввести суд в оману, взагалі заперечували той факт, що відповідач є родичем та внучкою померлої. Ухвалою від 09.07.2024 року в справі №128/1694/23 позовну заяву ОСОБА_5 , залишено без розгляду.

Враховуючи вищевикладене представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову та зазначив, що у зв`язку із розглядом справи орієнтовні витрати відповідача на професійну правничу допомогу складатимуть суму в розмірі 30000,00 грн.

На підставі ухвали суду від 24.10.2024 року було витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. для дослідження в судовому засіданні належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України - відомості внесені до реєстрів Державної прикордонної служби України стосовно перетину кордону, у період часу з 01.01.2018 року по 11.05.2022 року включно, громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

05.11.2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 19/2022, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.84-142).

Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 07.11.2024 року надіслав до Вінницького міського суду Вінницької області відомості внесені до реєстрів Державної прикордонної служби України стосовно перетину кордону, у період часу з 01.01.2018 року по 11.05.2022 року включно, громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , згідно з якими остання за вказаний період часу сім разів перетинала кордон України (виїжджала за межі України) на термін до двох місяців кожного разу (а.а 144).

Ухвалою суду від 12.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Власюк І.Т. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Каленяк Е.А. позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною другою статті 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 7), яка є тіткою позивача та бабусею відповідача, дані обставини визнаються сторонами та не потребують доказування.

ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була рідною матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в свою чергу, ОСОБА_4 є рідним батьком відповідача.

Відповідач, відповідно до ст. 1266 ЦКУ за правом представлення є єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлої ОСОБА_3 .

Також, в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують родинний зв`язок між покійною ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 , а саме: паспорт на ім`я ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_1 у якому зазначено, що батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_5 ; актовий запис про народження №39 ОСОБА_5 (батька позивача), у якому зазначено що його батьками є ОСОБА_8 - 64 роки, та ОСОБА_9 - 36 років; архівна довідка №07-586/7 від 20.03.2023 року, у якій зазначено що батьками дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_8 , 64 роки та ОСОБА_9 , 36 років; посвідка про народження №77 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; витяг з держреєстру актів цивільного стану №3 від 18.04.2023 року, у якому зазначено що ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_12 після реєстрації шлюбу 31 грудня 1959 року з громадянином ОСОБА_13 ; паспорт на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 3-15).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якої входить будинок та земельна ділянка у АДРЕСА_1 , у якому вона постійно проживала.

Спадкодавець за життя заповіт не випадок своєї смерті не складала.

Після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. 24.05.2022 року із заявою про прийняття спадщини звернувся брат померлої ОСОБА_5 , а також онука ОСОБА_2 подавши 03.05.2023 року заяву про прийняття спадщини.(а.с. 86, 126).

Позивач, як спадкоємець п`ятої черги, у встановлений чинним законодавством строк звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. із заявою про прийняття спадщини після померлої, внаслідок чого була зареєстрована спадкова справа за №69306122.

Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, та в усній формі повідомлено, що причиною відмови є наявність спадкоємця за законом попередньої черги. (а.с. 7).

Таким чином, і позивач, яка є племінницею спадкодавця, і відповідач, яка є онукою спадкодавця, відносяться до п`ятої черги спадкоємців за законом, але оскільки відповідач має ближчий ступінь споріднення відносно спадкодавця, спадкування відповідачем усуває позивача від права спадкування, як родича подальшого ступеня споріднення.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Стаття 1258 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (ч. 1 ст. 1259 ЦК України).

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч. 2 ст. 1259 ЦК України).

Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1258 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК України).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємців наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.

У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги.

Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК України.

Саме, такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №453/968/17, який суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права у спірних правовідносинах.

Звертаючись із позовом до суду ОСОБА_1 обґрунтовувала позовні вимоги наданням допомоги спадкодавцю, яка в силу хвороби перебувала у безпорадному стані, а також позивач вважає, що може отримати право на спадкування після ОСОБА_3 оскільки, вона тривалий час доглядала, за спадкодавцем, тому вважає, що має законні підстави для прийняття спадщини після смерті її тітки нарівні з відповідачем та одержання права на спадкування. Позивач вказує на те, що тривалий час опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві ОСОБА_3 , інші родичі (відповідач) спадкодавця ніякої допомоги їй не надавали, в той час, як через свій похилий вік (на дату смерті вона була у 82-річному віці) ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані та потребувала такої допомоги. Крім ряду вікових хвороб, покійна страждала на хронічну серцево-судинну недостатність, атеросклеротичну хворобу серця, ішемічну хворобу серця 2 ст.

При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан повинен бути підтверджений відповідними записами в медичних документах.

За даними лікарського свідоцтва про смерть №243 від 11.05.2022 року причиною смерті ОСОБА_3 була хронічна серцево-судинна недостатність (а.с. 8).

Отже, посмертним епікризом та медичними картками не підтверджено безпорадного стану спадкодавця, під час якого ОСОБА_3 була неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби.

Зокрема, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що протягом трьох з половиною років, що передували смерті спадкодавця, доглядала померлу, разом з нею проживала за адресою АДРЕСА_1 , опікувалася померлою, купувала їй ліки та продукти, підтримувала в належному стані будинок, проводила необхідні ремонтні роботи, сплачувала усі необхідні платежі за будинок оскільки померла через свій похилий вік перебувала у безпорадному стані, крім того, в позовній заяві зазначено, що позивач за свої кошти здійснила поховання померлої, що не доведено належними і допустимими доказами, а саме наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування, зокрема те, що померла перебувала у безпорадному стані через хворобу, і позивач, саме в зв`язку з її безпорадним станом, протягом тривалого часу опікувалась померлою та матеріально забезпечувала.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів (медичних документів, документів про соціальну опіку, тощо) які б містили висновки про те, що померла перебувала у безпорадному стані, що питання необхідності стороннього нагляду, догляду чи допомоги виносилось на розгляд, медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) та лікарської-консультативної комісії (ЛКК) за життя ОСОБА_3 . Між тим, визначення міри втрати здоров`я, ступеня обмеження життєдіяльності особи, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності проводиться саме медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) та Лікарсько-консультативною комісією (ЛКК). Звертає увагу на те, що позивачем не доведено, що ОСОБА_3 не мала змоги самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребувала стороннього догляду, допомоги чи піклування. Докази долучені позивачем до позовної заяви не містять відомостей про безпорадний стан померлої та неможливість останньої самостійно здійснювати догляд за собою і задовольняти побутові потреби. Відповідач категорично заперечує твердження позивача, що померла була в безпорадному стані впродовж останніх трьох з половиною років перед смертю. Навпаки до березня 2022 року померла самотужки себе обходила, не мала серйозних проблем зі здоров`ям (які б дозволили стверджувати про її безпорадність), біля власного будинку тримала курей, обробляла город, у якому вирощувала лікарські трави, не бажала та не потребувала допомоги сторонніх людей, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 .

В позовній заяві, як доказ безпорадності стану померлої та догляду за нею позивач посилається на власну заяву від 06.10.2022 року, акт (без дати) та покази свідків, однак, враховуючи зазначений висновок Верховного Суду України у справі № 200/21452/15-ц, постанова від 17.10.2018 року, доводити факт безпорадного стану за відсутності відповідних медичних (лікарських) документів, висновків судово-медичних експертів, тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач - заперечує право позивача на спадщину та фактично спростувала твердження позивача у своєму відзиві та доданими до нього доказами.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів наведених в обґрунтування доводів пред`явленого позивачем позову таких обставин, що протягом останніх трьох років померла за станом здоров`я весь час знаходилася у безпорадному стані та не була здатна самостійно пересуватись, потребувала постійного догляду та піклування; що позивач лікувала померлу, забезпечувала належні умови проживання, доглядала за нею, готувала їжу, купувала одяг, продукти та медикаменти, возила її на медичні обстеження, лікування та операції, весь час надавала померлій матеріальну допомогу, несла значні грошові витрати для проведення чисельних медичних оглядів, безперервного лікування та покупки великої кількості коштовних медикаментів для неї.

Позивач не надала жодних належних та допустимих доказів того, що вона сама отримувала будь-який дохід та мала змогу матеріально забезпечувати померлу, мала змогу за свої власні кошти купувати для померлої ліки, продукти, утримувати у належному стані будинок, сплачувати усі необхідні платежі за будинок як про це зазначено в позовній заяві.

Як встановлено в ході судового розгляду, позивач не доглядала померлу, матеріально її не забезпечувала та не проживала з нею постійно.

Судом встановлено, що відповідач зі своєї банківської карти (а.с 64-70) неодноразово переказувала кошти на: банківську карту ОСОБА_6 , яка купувала для ОСОБА_3 продукти, ліки, тонометр, блендер та відвідувала останню, а також на банківську карту ОСОБА_7 , який купував для ОСОБА_3 продукти, ліки, лагодив її будинок (зокрема, дах підлогу), допомагав організовувати поминальний обід (кошти на поминальний обід було перераховано відповідачем на його карту 11.05.2022 року в сумі 6000 грн. Разом з тим, відповідач неодноразово переказувала кошти також на банківську картку позивача, карта ПРИВАТБАНК VISA НОМЕР_1 , зокрема для поховання 5000 грн. 11.05.2022 року.

Крім того, судом встановлено, що у квітні 2022 року позивач на пропозицію відповідача за 4500,00 грн. на місяць погодилась доглядати за ОСОБА_3 на постійній основі, та починаючи з травня місяця 2022 року кошти за дані послуги були перераховані їй відповідачем на банківську карту ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується банківськими виписками та показаннями свідка ОСОБА_7 .

Позивач не могла постійно проживати та доглядати за ОСОБА_3 оскільки, як вже зазначалось вище, протягом 2018-2022 років неодноразово виїжджала за кордон для пошуку роботи, що також підтверджується надісланою на запит суду Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 07.11.2024 року відомостями внесеними до реєстрів Державної прикордонної служби України стосовно перетину кордону, у період часу з 01.01.2018 року по 11.05.2022 року включно, громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , згідно з якими остання за вказаний період сім разів перетинала кордон України (виїжджала за межі України) (а.с. 144).

Крім того, вищевказані обставини підтверджені в ході судового розгляду показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 .

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані докази та показання свідків, з урахуванням того, що належними доказами, які підтверджують безпорадній стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів, суд дійшов висновку, що доказів неможливості померлої ОСОБА_3 самостійно забезпечити умови свого життя, потреби в постійному догляді, допомоги та піклуванні, а також тривалості надання позивачем допомоги матеріали справи не містять, тому відсутні правові підстави для застосування положень частини другої статті 1259 ЦК України та, відповідно для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст.15-16, 1217-1218, 1258-1259,1261-1262ЦК України, керуючись ст. ст.4-8, 9-13,76-82, 141, 258-259,263-265ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк Віри Олександрівни, про зміну черговості отримання права на спадкування відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 20.12.2024 року.

Суддя