Справа № 203/1137/24
Провадження № 2/0203/823/2024
УХВАЛА

02 травня 2024 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з позовом до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 про скасування арешту, в якому просить суд:

- скасувати арешт Реєстраційний номер обтяження: 11684580, Зареєстровано: 04.10.2011 18:07:22 за № 11684580 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 49005, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Чернишевського, 32, 056- 713-81-41, 713-81-33, 713-81-36 Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.09.2011р, 28683500, 13.09.2011, Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, Головний державний виконавець О.С.Кім, Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно Власник: ОСОБА_1 , Обтяжувач: Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024 року, цивільну справу № 203/1137/24, провадження № 2/0203/823/2024, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду - 05.03.2024 року.

Позовна заява не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, тому ухвалою суду від 11.03.2024 року була залишена без руху з наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення недоліків шляхом надання суду виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням:

- адреси електронної пошти сторін, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

- доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- доказів, що підтверджують вказані позивачем у позові обставини, а саме: відомостей щодо майна або основної його частини в Кіровському районі м. Дніпропетровська (Центральному районі м. Дніпра), про вартість кожного нерухомого майна (якщо декілька); відомості про нерухоме майно, належне позивачу, яким він не може розпорядитися через наявність арешту на це майно;

- оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1211,20грн, який підлягає перерахуванню на наступний рахунок: отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Центр.р/ 22030101 , код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, банк отримувача казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0004631, код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу - судовий збір, за позовом ________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

До електронного кабюінету представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Туманова Сергія Геннадійовича e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену представником позивача у позовній заяві, судом було направлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 11.03.2024 року, яка була доставлена на електронну скриньку представника позивача 11.04.2024 року о 12:00год., про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 7 ст. 14 ЦПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ст. 124 ЦПК України, строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Тому граничною датою для усунення недоліків заяви є 16.04.2024 року, включно.

Проте на виконання вказаної вище ухвали суду представником позивача через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі «Електронний суд» 01.05.2024 року) зареєстровано судом 02.05.2024 року було направлено заяву про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору.

Таким чином, позивачем був пропущений строк, відведений для усунення недоліків, допущених у позовній заяві.

Крім цього, заяв про продовження строку встановленого ухвалою суду від 11.03.2024 року для усунення недоліків позовної заяви до суду не надходило.

Окрім цього, способом усунення виявлених недоліків позовної заяви мало би бути надання суду: виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням:

- адреси електронної пошти сторін, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

- доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- доказів, що підтверджують вказані позивачем у позові обставини, а саме: відомостей щодо майна або основної його частини в Кіровському районі м. Дніпропетровська (Центральному районі м. Дніпра), про вартість кожного нерухомого майна (якщо декілька); відомості про нерухоме майно, належне позивачу, яким він не може розпорядитися через наявність арешту на це майно;

- оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1211,20грн.

Натомість, представником позивача подано до суду заяву на виконання вимог ухвали суду, в якій направляє квитанцію про сплату судового збору на виконання ухвали суду.

Приписами ч. 3 ст. 185 ЦПК України встановлено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частинами 5, 6, 7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Суд, вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі і фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Зазначена правова позиція також збігається з висновками Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01) та Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28 вересня 2015 року у справі № 21-5496а15.

Таким чином, у своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства (рішення Європейського суду з прав людини «Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у встановлений судом строк позивач не усунув недоліків позовної заяви, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, є підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

уХвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 про скасування арешту - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що за змістом ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва