Справа №705/4828/22
2/705/413/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

секретаря судового засідання Романовій О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про ро зірвання договору довічного утримання,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, укладеного з відповідачем ОСОБА_2 , в обґрунтування зазначивши наступне.

Він є людиною похилого віку та за станом здоров`я уже потребує сторонньої допомоги. Дітей, які б могли за ним доглядати він не має, тому вирішив знайти людину, яка б забезпечила йому належний догляд, а він би зміг залишити їй після смерті належне йому житло.

Наразі він не може зрозуміти, як так стало, що його сама знайшла молода жінка приємної зовнішності та він переписав на неї право власності на належну йому частину квартири. Взамін вона обіцяла йому довічне утримання.

Так, 02.09.2022 між ним та громадянкою ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, згідно умов якого він передав цій особі у власність належну йому 1/2 частку у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість ОСОБА_2 зобов`язалася здійснювати його утримання (догляд).

Так, згідно п. 2.2 укладеного між ними договору: утримання (догляд) відчужувача з боку набувача повинно відбуватися у вигляді надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири один раз на тиждень, прання та прасування білизни один раз на 10 днів), виконання різних видів ремонтних робіт (ремонт побутової та відеотехніки, косметичний ремонт квартири не рідше одного разу на п`ять років тощо); витрат на придбання для нього лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на його лікування; витрати на утримання відчужуваної частки у праві власності на квартиру, в тому числі, але не обмежуючись цим переліком: сплата комунальних платежів, витрат за користування електроенергією, водопостачання, газопостачання тощо; забезпечення надання відчужувачу медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж та інше); забезпечення відчужувача, у разі потреби визначеної висновком МСЕК, відповідними технічними та іншими засобами реабілітації, крім протезів з дорогоцінних металів та за умови, що відчужувач не буде належати до категорії населення, які забезпечуються технічними засобами реабілітації за рахунок коштів, спеціально передбачених в Державному бюджеті Фонду соціального захисту інвалідів; організація щоденного триразового харчування відчужувача; забезпечення один раз на три роки демісезонним та зимовим одягом, взуттям (по одній парі).

Жодного догляду з часу укладення договору і до цього дня відносно нього відповідач не здійснює та не здійснювала. Він вимушений самостійно лагодити собі одяг, взуття, оплачувати послуги перукаря, мити підлогу в своєму житлі, прасувати білизну, виконувати різні ремонтні роботи, купувати за власні кошти собі ліки, оплачувати за власні кошти комунальні платежі за користування електроенергією, водопостачання, газопостачання тощо, закуповувати собі продукти харчування та самостійно готувати собі їжу.

Тобто умови договору довічного утримання відповідач не виконує навіть частково.

Він намагався поговорити з відповідачем та розірвати договір довічного утримання в позасудовому порядку. Але відповідач вдарила його чимось гумовим по голові ззаду, а коли він впав, нанесла ще близько 5 ударів ногами в живіт.

Таким чином, відповідач порушила умови укладеного між ними договору, що позбавило його того, на що він розраховував при укладенні договору.

У зв`язку з цим, звернувся до суду з цим позовом та просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 02.09.2022 між ним ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нот нотаріального округу Карайкозою А.І., зареєстрований у реєстрі за № 3930.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду): повернути у його, ОСОБА_1 , власність право на 1/2 частку у праві на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати заборону відчуження 1/2 частки у праві на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 накладену у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання, приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Карайкозою А.І., зареєстровану в реєстрі за № 3931.

Відповідач ОСОБА_2 направила на адресу суду відзив, у якому зазначила про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі та заперечує проти їх задоволення. Позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, в обґрунтування позову, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову. Викладені обставини у позові є вигаданими, не відповідають дійсним, фактичним обставинам, у зв`язку з наступним.

На початку серпня 2022 року до неї звернувся ОСОБА_1 з пропозицією здійснювати за ним та його дружиною ОСОБА_3 догляд, оскільки вони є особами похилого віку, потребують сторонньої допомоги, взамін передачі їй у власність належної їм на праві часткової власності квартири АДРЕСА_2 .

Вона погодилася і у серпня 2022 року за бажанням ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_3 , вони переїхали проживати у належний їй будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

02.09.2022 між ними були укладені договори довічного утримання (догляду), посвідчені приватним нотаріусом Карайкозою Г.І., згідно яких вона зобов`язалася здійснювати утримання (догляд) за ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3 , з переліком ряду її обов`язків по цьому договору.

Як до, так і після посвідчення договорів довічного утримання вона сумлінно виконує взяті на себе зобов`язання. надавала і продовжує надавати вказаним особам належний догляд у вигляді побутових послуг (перукарські послуги, вологе прибирання, прання та прасування білизни), за власні кошти забезпечує харчування (сніданок, обід, вечеря), одягом, взуттям, у разі потреби необхідними лікарськими засобами, лікуванням тощо.

Всі побажання відчужувача, навіть ті, які не передбачені договором довічного утримання, беззаперечно нею виконуються по цей день.

У вересні 2022 року за власний рахунок у квартирі АДРЕСА_2 здійснила такі роботи: перекрила дах шифером, встановила новий унітаз, замінила всі електровмикачі, здійснила реставрацію ванної кімнати, вимила складні забруднення на стінах, дверях, підлозі професійними засобами, пофарбувала вхідні та міжкімнатні двері, пофарбувала стіни, стелю в кімнатах та в кухні, пофарбувала ворота, наймала вантажний автомобіль для вивезення сміття, здійснила прибирання в дворі біля будинку.

Загальна вартість понесених нею витрат за здійснення вищевказаних робіт у квартирі становила близько 18800,00 грн.

Крім того, на прохання позивача, за свій рахунок вона оплатила послуги хімчистки його транспортного засобу. У вересні, на його ж прохання, надала йому 3000 гривень на лікування зубів.

Всі вищевикладені обставини в судовому засіданні можуть підтвердити свідки, які будуть заявлені нею під час підготовчого засідання.

В середині вересня між позивачем та його дружиною ОСОБА_3 виник конфлікт, в ході якого позивач наніс останній тілесні ушкодження. Коли вона допомагала їй митися, виявила на її тілі синці і наступного дня відвезла її на огляд до лікаря, що підтверджується записами з її амбулаторної картки.

З моменту виникнення конфлікту між позивачем та його дружиною, він перестав з ними проживати.

В період з 15.09.2022 по 22.09.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Уманській міській лікарні. В період його лікування вона відвідувала його, приносила продукти харчування, надавала кошти на придбання ліків.

Після виписки з лікарні позивач приходив до неї додому, вона його годувала, купувала та надавала йому продукти харчування. Пропонувала йому повернутися в її дім жити разом з ними, на що він відповідав відмовами, через його небажання проживати в одному будинку зі своєю дружиною.

В подальшому вона неодноразово разом зі своєю дочкою привозили йому продукти харчування за місцем його проживання в квартиру АДРЕСА_2 , здійснювали прибирання в квартирі.

Наприкінці жовтня 2022 року позивач за місцем свого проживання припинив відкривати їй двері. Коли вона в черговий раз приїхала провідати позивача до нього додому, привезла йому продукти харчування, двері відкрили незнайомі їй люди і повідомили, що квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здав їм в оренду. Повідомили, що ОСОБА_1 періодично приїжджає за орендною платою, де сам ОСОБА_1 вони не знають.

Незважаючи, що у квартирі, яка є предметом спірного договору, проживають невідомі їй особи, вона за власні кошти сплачує заборгованість за комунальні послуги, що підтверджується квитанціями про оплату.

На її телефонні дзвінки позивач відповідає і періодично сам їй телефонує, однак на прохання повідомити адресу його місцезнаходження, щоб привезти йому продукти харчування, відповідає відмовою. Просить щоб вона його не шукала.

В телефонних розмовах позивач розмовляє з нею у грубій формі, непристойно висловлюється, почав погрожувати їй та її дочці фізичною розправою, у зв`язку з чим вони змушена була звертатися до правоохоронних органів. Така поведінка позивача є для неї образливою, оскільки вона ставиться до нього з всією душею, а натомість отримує тільки образи та несправедливий позов.

Вважає, що позовна заява є безпідставною, оскільки від виконання своїх зобов`язань за договором довічного утримання вона не відмовлялася. Позивач з будь-якими скаргами на її дії щодо невиконання ним умов договору не звертався. Вона виконує свої обов`язки за договором та має намір їх продовжувати виконувати, тому повністю заперечує проти розірвання договору довічного утримання.

У зв`язку з постійною відмовою позивача приймати від неї догляд, продукти харчування, який своїми діями фактично перешкоджає їй виконувати свої зобов`язання за спірним договором, вона змушена була звертатися до правоохоронних органів, маючи надію врегулювати це питання мирним шляхом, однак це не дало жодних результатів.

При розгляді справи просить врахувати ті обставини, що позивач сам відмовляється отримувати від неї будь-яку допомогу, тим самим чинить їй перешкоди у виконанні зобов`язань за договором.

Дії відчужувача свідчать про його небажання продовжувати договірні відносини, приймати від неї будь-яку допомогу у догляді, про що свідчить його одностороння відмова від договору. Однак небажання відчужувача продовжувати договірні відносини з набувачем без правових підстав, визначених законом, не є підставою для розірвання договору. Одностороння відмова відчужувача від договору довічного утримання в силу положень ст. 755 ЦК України не є підставою для його розірвання. При перешкоджанні відчужувачем виконувати зобов`язання за договором набувачу, тобто при відмові відчужувача в односторонньому порядку від договору довічного утримання та добросовісного виконання умов договору набувачем, відсутні підстави для задоволення позову про розірвання договору довічного утримання.

Наголошує на тому, що вона належним чином виконувала свої зобов`язання за договором довічного утримання, а тому вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивач стверджує, що вона нібито вдарила його чимось гумовим по голові ззаду, а коли він впав, нібито нанесла ще біля 5 ударів ногами в живіт. Згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи, складеного 30.09.2022, зі слів ОСОБА_1 вказані події відбувалися 30.09.2022 близько 09.12 год. по вулиці Інтернаціональній, 45.

Вказані обставини є надуманими та такими, що не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. крім того, вони є для неї обурливими та принизливими наклепом.

30.09.2022 позивач не приїжджав до неї додому за адресою: АДРЕСА_3 , а приїжджав 29.09.2022. Між ними не було жодних конфліктів, вона нагодувала його і він пішов. При цьому, в цей день з моменту його приходу в її дім і до моменту, коли він пішов, велася відеозйомка.

30.09.2022 вона зі своєю дочкою приїжджали до ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , привезли йому продукти харчування, прибрали в квартирі. Цього дня теж велася відеозйомка. Будь-яких конфліктів між ними ні 29.09.2022, ні 30.09.2022, не було. Вказані обставини можуть підтвердити свідки.

Жодного разу вона не завдавала ОСОБА_1 будь-яких ушкоджень, на відміну від нього. Вона завжди спілкувалася і спілкується з ним у ввічливій формі.

Вважає, що вказані тілесні ушкодження ОСОБА_1 отримав при інших обставинах. До того ж, по вказаному факту Уманським РУП ГУНП в Черкаській області наразі проводиться розслідування. З приводу своєї непричетності у заподіянні ОСОБА_1 тілесних ушкоджень вона надала працівникам поліції наявні у неї докази. По вказаному факту рішення не прийнято, її винуватість та причетність до вказаних обставин не доведена, тому просить суд не брати їх до уваги.

У зв`язку з цим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до неї, про розірвання договору довічного утримання.

Позивачем ОСОБА_1 на адресу суду направлено відповідь на відзив, у якому категорично не погоджується з обставинами викладеними у відзиві, вказує, що відзив не містить жодного правдивого доводу, та в спростування вказує наступне.

У серпні 2022 року відповідач, йому незрозуміло звідки, знайшла його з дружиною, втерлася до них в довіру, і вони не встигли отямитися, як переписали їй квартиру. Твердження про те, що він сам звернувся до відповідача нічим не підтверджені та відповідають дійсності. Будь яких доказів таким пустим твердженням не надано.

Відповідач вказує, що у вересні 2022 року у належній йому квартирі здійснила ремонтні роботи. Але жодних ремонтних робіт відповідач не здійснювала. Будь-які докази в підтвердження виконання якихось робіт чи оплати цих робіт до суду не надані і тиаких доказів не існує. Все що робилося у квартирі було зроблено лише за його особисті кошти. Будь-які докази проведення хімчистки належного йому автомобіля, а тим більше оплати відповідачем відсутні.

Будь-яких доказів лікування його зубів, вартості цього лікування, а тим більше оплати лікування відповідачем суду не надано.

Жодних доказів наявності конфлікту між ним та його колишньою дружиною, суду не надано.

Жодних доказів його перебування у лікарні у період з 15.09.2022 по 22.09.2022 суду не надано. Тим більше не надано доказів, що відповідач відвідувала його у лікарні, приносила якісь продукти харчування тощо.

Жодного доказу того, що відповідач привозила йому разом зі своєю дочкою продукти харчування додому, прибирала в його оселі суду не надано.

Всі перераховані вище твердження є вигаданими, пустими та нічим не підтвердженими, тому вважає, що не можуть бути прийняті судом до уваги.

Платіжні документу про придбання продуктів харчування, які у копіях надані до відзиву, не можуть свідчити, що такі витрати понесла саме відповідач та, що ці продукти харчування взагалі були передані йому.

Твердження про оплату відповідачем комунальних послуг також є пустим, оскільки надані до позову квитанції свідчать лише про те, що відповідач здійснила деяку оплату вже після подачі ним позову до суду, а саме: 28.12.2022 квартплата та вода на суму 250,00 грн.; 28.12.2022 водовідведення на суму 100,00 грн.; 30.01.2023 квартплата та вода на суму 50,00 грн.; 30.01.2023 газопостачання на суму 119,00 грн.; 30.01.2023 розподіл газу на суму 165,00 грн.

Однак, з дати укладення договору і до його звернення за захистом до суду він був змушений самостійно оплачувати комунальні платежі за електроенергію та газопостачання (в опалювальний сезон), за вивіз сміття тощо.

Договір довічного утримання було укладено між ними 02.09.2022. До 08.12.2022, тобто протягом трьох місяців з дня укладення договору, жодного взятого на себе зобов`язання за договором довічного утримання відповідач не виконала, тому він і був змушений звертатися з позовом до суду.

І лише після отримання повідомлення про розгляд справи судом, відповідач почала перейматися і не захотіла втрачати право власності на належну йому частку квартири.

Він взагалі не отримав того, що очікував при укладенні договору. Він передав право власності на належну йому частку квартири відповідачу, а відповідач не виконала жодної умови договору, що і змусило його звернутися до суду за захистом його прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги та факти, викладені у позові підтримав в повному обсязі. Зазначив про те, що вимушений звернутися до суду з цим позовом, оскільки відповідач по справі не виконує своїх зобов`язань по договору утримання, укладеного між ними. Пояснив, що телефон відповідача ОСОБА_2 йому дала дружина. Він зателефонував за вказаним номером, домовилися зустрітися, при зустрічі обговорили усі умови та дійшли згоди щодо укладення договору довічного утримання. Після підписання такого договору, відповідач запросила його жити до себе, вони з дружиною переїхали до неї, де він прожив днів десять-дванадцять. За цей час вона дійсно його годувала. Потім він захворів та у вересні проходив стаціонарне лікування. ОСОБА_2 до нього в лікарню не приходила. Ліки у той час йому купувала соціальний працівник ОСОБА_4 . За весь період лікування медперсонал лише один раз повідомив, що до нього приходила ОСОБА_2 , яка принесла кекс та банани. Після лікарні він проживав у себе вдома або у знайомих. Одного разу у вересні його до себе запросила ОСОБА_2 , вона пригощала його коньяком, але між ними виникла сварка і вона його побила. Крім того, за весь період дії договору довічного утримання відповідач лише один раз запросила майстрів, які побілили стіни у квартирі. Більше ОСОБА_2 ніяких зобов`язань по договору не виконувала, у зв`язку з чим і вимушений був звернутися до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки обставини викладені у позові не підтверджені доказами. В подальшому в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що відповідач, ще в січні 2022 року сам звернувся до неї з пропозицією укласти з ним договір довічного утримання. Обговоривши деталі договору, вони дійшли усної згоди, а в подальшому такий договір оформили нотаріально. Оскільки зобов`язання по договору були узгоджені, ще до підписання такого договору, вона зробила ремонт у спірній квартирі, для того щоб цю квартиру здавати в оренду. Після підписання договору позивач переїхав до неї додому і згодом між ними почали виникати сварки, тому позивач пішов, а коли він повернувся 13.09.2022, то побив свою дружину, яка також проживала у неї. Крім того, позивач неодноразово пропонував їй одружитися, а коли вона відмовляла, погрожував розірвати укладений з нею договір довічного утримання. Коли позивач захворів і його поклали до лікарні, вона постійно його відвідувала, носила йому їжу. Після виписки, 29.09.2022 вони в усній розмові примирилися, але потім він знову був незадоволений, не захотів, щоб у його квартирі проживали квартиранти та пішов жити до інших людей. Вона весь цей час сплачувала комунальні послуги за квартиру позивача, квитанції про що наявні, хоча квартиранти запевняли, що вони платять за все. Позивач проживав окремо, де не говорив, але вона постійно через квартирантів передавала йому їжу. При зустрічі в місті, давала йому гроші, які він просив. ОСОБА_1 постійно скандалив, погрожував їй через його особисті бажання та мінливу поведінку. Вважає, що свої зобов`язання по договору утримання виконує належним чином, в підтвердження своїх позовних вимог позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, усі обставини є надуманими, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є соціальним працівником управління праці та соцзахисту населення. Послуги з опіки вона надає з 2021 року. У вересні 2022 року вона, на прохання ОСОБА_1 , ходила до нього в лікарню, купувала йому ліки та продукти харчування, оскільки він говорив, що ним ніхто не опікується. Також говорив, що у нього є опікун, але він з нею посварився і вона припинила здійснювати за ним догляд. Пізніше, від свого керівництва дізналася, що її послуги соціального працівника, надані для ОСОБА_1 оплатила його опікун.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем перебуває у дружніх стосунках більше ніж 20 років. Вони неодноразово ходили один до одного в гості. Від ОСОБА_1 дізналася, що він уклав договір довічного утримання, але ніяких подробиць про укладення такого договору не знає. Також він говорив, що його дружина переїхала жити в інше місце, а саме до циганки. У квартирі позивача ніяких сторонніх осіб не бачила.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з відповідачем у цій справі ОСОБА_2 знайома з вересня 2022 року, оскільки за її оголошенням робила ремонт в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Позивача ОСОБА_1 також знає, оскільки він відчиняв двері у квартирі та був у квартирі коли вони проводили ремонтні роботи, але проживав він у відповідача. Ремонт у цій квартирі вона робила протягом приблизно двох тижнів. У квартирі вона фарбувала, білила, чистила ванну, разом з напарником ОСОБА_9 крила дах. Також у квартирі був чоловік на ім`я ОСОБА_10 , який займався трубами, розетками тощо. Крім того з квартири на автомобілі перевозили якісь дрібниці, посуд до помешкання за адресою: АДРЕСА_3 . Вважає, що ремонт робився за кошти ОСОБА_2 , оскільки саме вона розраховувалася і з нею, і з іншими працівниками, вона ж привозила будівельні матеріали. Дружина позивача проживала у ОСОБА_2 , оскільки коли перевозили речі, вона її там бачила.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що знайома із позивачем ОСОБА_1 , і з відповідачем ОСОБА_2 , але стосунки підтримує лише з останньою. З середини серпня 2022 року і до жовтня 2022 року, на замовлення ОСОБА_2 вона почала працювати, а саме забрала дружину ОСОБА_1 із будинку престарілих, перевезла її до ОСОБА_2 в будинок по АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною проживали у ОСОБА_2 , вона готувала їм їжу, годувала їх, одягала, ОСОБА_12 допомагала ходити, оскільки вона сама не могла. В кінці жовтня 2022 року позивач у ОСОБА_13 уже не проживав і зі слів останньої вона знає, що він пішов жити до себе додому в квартиру по вулиці Інститутській, так як посварився з дружиною. Також у цей період, приблизно 5-6 днів ОСОБА_1 лежав у лікарні, і ОСОБА_13 розказувала їй, що вона постійно відвідує ОСОБА_1 у лікарні, возить йому їжу, яку сама готує. ОСОБА_1 говорив їй, що у лікарні лікував серце. Вона особисто бувала у квартирі ОСОБА_12 , допомагала мити квартиру, прибирати, перевозити речі. За всі роботи та продукти ОСОБА_2 розраховувалася особисто за власні кошти.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з позивачем ОСОБА_1 , але стосунки з ним негативні. З ОСОБА_2 також знайомий, але з нею стосунки рівні. З позивачем познайомився, оскільки уклав з ним та ріелтором договір оренди квартири АДРЕСА_2 , в жовтні 2022 року, строком до березня 2023 року. У цій квартирі він проживав разом з дружиною та сослуживцем. Коли вони вселилися, то квартира була в такому стані, як тільки після ремонту. Через два дні після вселення у квартиру, прийшла ОСОБА_13 та повідомила, що вона та ОСОБА_12 уклали договір довічного утримання по якому саме вона є власником цієї квартири. При цьому умови такого договору йому не відомі. ОСОБА_13 сказала, що вона привезла їжу ОСОБА_12 , яку просила йому передати, а також сказала, що не заперечує проти того, щоб вони продовжували орендувати цю квартиру. Коли з ОСОБА_12 вони укладали договір оренди, то він сказав, що з дружиною проживає у приватному будинку в районі танку, про договір утримання він нічого не говорив. Знає, що позивач їздив на автомобілі «Тойота» і цей автомобіль часто стояв у дворі. ОСОБА_12 періодично приходив до них, але з ними ніколи не проживав. Відповідач ОСОБА_13 також приходила в квартиру, приблизно раз на тиждень, приносила їжу для позивача, але ОСОБА_12 їжу не забирав, тому її з`їдали або вони, або віддавали цю їжу собакам. ОСОБА_15 щось із принесеного ОСОБА_13 забирав, або казав, щоб вони це викинули. Одного разу ОСОБА_13 і ОСОБА_12 зустрілися у квартирі і між ними виник скандал, при якому він був присутній. Загалом, за весь період оренди ними квартири позивач поводився досить дивно. В подальшому вони з`їхали із квартири, оскільки їх не влаштували умови проживання.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що працює по найму, а саме виконує різного виду ремонтні роботи. В кінці літа на початку осені він за замовленням ОСОБА_2 проводив ряд робіт у її приватному будинку, який розташований навпроти сільгоспінституту по вулиці Інтернаціональній, а саме встановлював паркан, крив дах. ОСОБА_12 знає через свою бабку, а також бачив його з його дружиною у ОСОБА_13 , коли робив там ремонт і ОСОБА_12 говорив, що разом з дружиною проживає у ОСОБА_13 , бо вони з нею уклали договір утримання і вона ними опікується. Самого договору він не бачив, а також конкретних його умов, ОСОБА_12 йому не розказував. Також йому відомо, що у ОСОБА_1 є частина приватного будинку в приватному секторі на території сільгоспінституту. У цей будинок він також ходив з ОСОБА_12 , лагодив там санвузол, дах тощо. На той час у будинку ніхто не проживав. За ремонті роботи у будинку ОСОБА_12 йому сплачувала ОСОБА_2 та іноді ОСОБА_1 . Крім того, знає, що ОСОБА_12 почав вживати алкогольні напої та бити свою дружину, у зв`язку з цим він посварився з ОСОБА_13 , сів у автомобіль та уїхав.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача, але стосунки у них погані. З відповідачем ОСОБА_2 має гарні стосунки, проживає у неї та перебуває під її опікою. Восени 2022 року ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_2 , запропонував їй укласти з ними договори утримання. Коли остання прийшла до них, вони поспілкувалися та погодили усі умови. В подальшому і вона, і позивач у нотаріуса уклали такі договори з ОСОБА_2 . Після підписання нею договору, ОСОБА_1 одразу відвіз її в притулок, де вона прожила приблизно півроку, але потім її до себе забрала ОСОБА_2 . Коли вона приїхала у помешкання останньої, там уже жив ОСОБА_1 , який на наступний день виїхав, оскільки не мав бажання проживати разом з нею, хоча йому ОСОБА_2 у своєму будинку виділила окрему кімнату. Про конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їй нічог о не відомо. Запевнила, що ОСОБА_2 доглядає за нею та за ОСОБА_1 дуже добре, піклується про них, готує їм їжу. Коли ОСОБА_1 вирішив виїхати, ОСОБА_2 готувала йому їжу, складала у лотки та відвозила йому. У квартирі по Інститутській вона з моменту укладення договору довічного утримання ніколи не була, зі слів ОСОБА_2 знає, що вона там зробила ремонт та те, що у квартирі певний час проживали квартиронаймачі.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, відповідача, допитавши свідків, та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, судом встановлено, що 02 вересня 2022 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як «Відчужувачем» та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як «Набувачем», укладено договір довічного утримання (догляду), який посвідчено Карайкозою Г.І. приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області та зареєстровано в реєстрі за № 3930 (заборона відчуження, у зв`язку з цим, приватним нотаріусом зареєстрована в реєстрі за № 3931). За цим договором ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , а набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням довічно, а у разі втрати здоров`я також довічно доглядом.

Вказаним договором визначено усі істотні умови домовленості, в тому числі обов`язки набувача, а саме: утримання (догляд) відчужувача з боку набувача повинно відбуватися у вигляді: надання побутових послуг, виконання різних видів ремонтних робіт; витрат на придбання для відчужувача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на його лікування; витрати на утримання відчужуваної частки у праві власності на квартиру; забезпечення надання відчужувачу медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами; забезпечення відчужувача у разі потреби, визначеної висновком МСЕК, відповідними технічними та іншими засобами реабілітації, крім протезів з дорогоцінних металів та за умови, що відчужувач не буде належати до категорії населення, які забезпечуються за рахунок коштів, спеціально передбачених в Державному бюджеті Фонду соціального захисту інвалідів; організація щоденного триразового харчування відчужувача; забезпечення один раз на три роки демісезонним та зимовим одягом, взуттям (по одній парі). Також набувач зобов`язаний поховати відчужувача у випадку його смерті, встановити надгробний пам`ятник та відмітити роковини смерті.

Також, розділом 8, визначено підстави для припинення договору. Так, цей договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків; на вимогу набувача; у зв`язку зі смертю відчужувача; за згодою сторін зміни та доповнення до договору вносяться шляхом укладення додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом цей договір може бути розірвано. У разі розірвання договору у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання (догляд) відчужувача, поверненню не підлягають.

Також згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права, сформованого 02.09.2022 за № 308874502, приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Карайкозою Г.І. зареєстровано право власності на 1/2 частку у спільній частковій власності квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 , на підставі договору довічного утримання (догляду), серія та номер: 3928, виданий 01.09.2022 приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Карайкозою Г.І., номер запису: 47756331. У відповідності до вищевказаного договору довічного утримання (догляду), укладеного 02 вересня 2022 року, такий договір був укладений між відповідачем ОСОБА_2 та свідком у справі ОСОБА_3 .

Згідно частиною першою, другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на роз суд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до частини другої ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду навимогу однієї із сторіну разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що воавона розраховувала при укладенні договору.

У відповідності до частини першої ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України).

У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

У відповідності до статті 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Частина перша статті 755 ЦК України визначає, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі. Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі N 645/3284/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі №753/10508/18 (провадження № 61-16804св21) вказано, що тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року в справі № 644/1566/19 (провадження № 61-5955св21) зазначено, що «відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач».

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач ухиляється від виконання договірних зобов`язань, взятих на себе за договором довічного утримання, а також вказує на те, що ОСОБА_2 здійснила відносно нього фізичне насильство та 30.09.2022 у першій половині дня остання вдарила його по голові, коли він впав вдарила його декілька раз ногами в живіт.

В підтвердження своїх вимог позивач надав виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 5379/885, у відповідності до якого ОСОБА_1 поступив в стаціонар КНП «Уманська центральна міська лікарня» кардіологічне відділення 15.09.2022, виписався 22.09.2022. Вказаний доказ, на думку суду, не може бути взятий до уваги, оскільки подія мала місце за декілька днів до нібито вчинення фізичного насилля відповідачем відносно нього. Крім того, як стверджує позивач у відповіді на відзив, у цей період він в лікарні не лежав, хоча виписний епікриз, наданий позивачем, містить протилежну інформацію.

Також позивач надає висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 30.09.2022 № 509, у відповідності до якого у ОСОБА_1 виявлено зливні синці лівої половини передньої черевної стінки від верхньої до нижньої третини, синець правої половини передньої черевної стінки в середній третині. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо в час та при обставинах, вказаних освідуваним, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Згідно цього висновку, обставинами справи є: зі слів ОСОБА_1 , 30.09.2022 близько 09.12. год. по АДРЕСА_3 , був побитий ОСОБА_17 , яка вдарила чимось гумовим по голові, ззаду, освідуваний впав, а нападниця нанесла біля 5 ударів ногами в живіт. Свідомість не втрачав. За медичною допомогою не звертався. Наявні скарги на біль в місцях забоїв.

При цьому, згідно наданого позивачем витягу з ЄРДР щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення, заяву про вищеописану подію, яка мала місце з його слів 30.09.2022, ОСОБА_1 звернувся 18.10.2022, тобто більше ніж через два тижні.

Про результати розгляду кримінального провадження, позивач ніякої інформації суду не подав. Крім того, такі посилання позивача були спростовані поясненнями в судовому засіданні свідків та іншими матеріалами справи в сукупності.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 стверджує, що навпаки, саме позивач вчиняє скандали і сварки, та згідно наданого повідомлення Уманського РУП ГУНП в Черкаській області від 02.02.2023 № 1503/01/16, саме ОСОБА_2 13.01.2023 та 24.01.2023 зверталася до правоохоронних органів з приводу виникнення конфліктної ситуації із ОСОБА_1 та його перешкоджанням їй виконувати свої обов`язки згідно договору довічного утримання (догляду), укладеного між ними.

Крім того, позивач стверджує, що за комунальні послуги з моменту дії укладеного договору довічного утримання і до звернення до суду з цим позовом сплачував особисто він, а відповідач лише почала платити, коли він звернувся до суду з цим позовом. Разом з тим, вказане твердження позивачем не підтверджено жодним доказом, оскільки копії відповідних квитанцій або інших платіжних документів до суду не надано.

Також в судовому засіданні спростовано твердження позивача про те, що відповідач не виконувала належним чином свої обов`язки по договору, оскільки свідки підтвердили, що відповідач забезпечувала позивача харчуванням, за власні кошти провела ремонтні роботи у спірному помешканні. Крім того, співвласник квартири ОСОБА_3 з якою також укладено договір довічного утримання, в судовому засіданні під присягу підтвердила, що ОСОБА_2 належним чином виконує свої обов`язки, як набувач.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що регламентується ч. 1 ст. 77 ЦПК України. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

За змістом частин 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання покладених на неї обов`язків за договором довічного утримання й у спірних правовідносинах істотних порушень відповідачем умов укладеного між сторонами договору довічного утримання не відбулося. Вищевказане є процесуальним обов`язком саме позивача у відповідності до ст. ст. 12, 81 ЦПК України.

Слід також врахувати, що з моменту укладання договору довічного утримання 02.09.2022 та до 08.12.2022 (часу звернення до суду з цим позовом) позивач не заявляв щодо неналежного виконання відповідачем договору довічного утримання та не ставив питання про його скасування.

Судом встановлено, що відповідач виконувала умови укладеного між сторонами договору, на підтвердження чого надала відповідні докази, а тому доводи позивача у цій частині є безпідставними.

Так, на виконання умов договору довічного утримання ОСОБА_2 у період із 22.09.2022 здійснювала комунальні платежі, 29.09.2022 уклала додаткову угоду з Центром інтегрованих соціальних послуг управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради, купувала продукти харчування, здійснила ремонтні роботи у квартирі, право на яке набула шляхом укладення договорів довічного утримання з співвласниками, яких забрала проживати до себе, де здійснює догляд за ними. У зв`язку із відмовою від прийняття її послуг одним із співвласників, а саме позивачем по справі, зверталася до правоохоронних органів, що підтверджується поясненнями в судовому засіданні свідків, виписками по карткових рахунках, Єдиними рахунками за надані житлово-комунальні послуги, квитанціями, особовими рахунками, тощо. Встановлені судами обставини не дають підстав для висновку, що відповідач ухилялася чи не виконувала умови договору довічного утримання. Твердження позивача про те, що відповідач не сплачувала комунальні послуги за житло та про те, що ремонт у своїй квартирі він зробив за власні кошти, ним не підтверджено будь-яким доказом, при тому, що цими твердженнями фактично підтверджено, що проведення ремонтних робіт мало місце, заборгованості за комунальні послуги не має.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2019 року у справі №536/2258/17 (провадження №61-745св19) зроблено висновок, що «надаючи оцінку доводам позивача, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що посилання позивача на обов`язок відповідача, як нового власника, утримувати будинок та оплачувати комунальні послуги є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на інших правовідносинах та за відсутності несприятливих наслідків для позивача, пов`язаних з можливістю проживання у спірному будинку, невиконання або неналежне виконання відповідачем такого обов`язку, утворення заборгованості з оплати послуг електро-, газопостачання само по собі не може бути підставою для розірвання договору довічного утримання (догляду). Встановивши належне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором довічного утримання, які є конкретно визначеними, а також недоведеність факту невиконання або неналежного виконання умов цього договору або порушення його істотних умов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для розірвання вказаного правочину».

Тобто обставини, на які посилалася позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не знайшли свого підтвердження, а відповідач, у свою чергу, довела, що порушення істотних умов договору довічного утримання не відбулося й підтвердила свої наміри на належне виконання умов договору.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 628, 629, 651, 744, 749, 755 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-89, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 20.11.2024.

Суддя: Р. В. Піньковський