ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8800/24 Справа № 206/2122/24 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іванова Валерія Михайлівна, на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року в цивільній справі номер 206/2122/24 за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, заінтересована особа ОСОБА_1 , про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулось КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради з заявою про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку, заінтересована особа ОСОБА_1 , в якій просило викласти ухвалу про доцільність подальшого лікування громадянина ОСОБА_1 у психіатричному стаціонарі.

Заява обґрунтована тим, що 30.04.2024 ОСОБА_1 був госпіталізований до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): розлади особистості та поведінки органічного ґенезу з психотичними включеннями. За думкою комісії лікарів, хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, його лікування можливе лише у стаціонарних умовах.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року госпіталізовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Із вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іванова В.М., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.05.2024 року у справі №206/2122/24 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено наслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи через порушення норм процесуального права.

В порушення приписів ч. 1 ст. 59, ч. 1 ст. 63, ч. 2 ст. 341 ЦПК України справа №206/2122/24 за заявою КП «ДБКЛПД» ДОР про надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку розглянута Самарським районним судом м. Дніпропетровська 02.05.2024 року без участі законного представника ОСОБА_1 з числа осіб, визначених ст. 59 ЦПК України, участь якого у судовому розгляді забезпечила б повноту встановлення обставин, які мають значення для справи, оскільки законний представник може повідомити відомості про звичну поведінку ОСОБА_1 .

Від Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просив у задоволенні апеляційної скарги адвоката Іванової В.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , відмовити в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції, залишити без змін.

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_1 встановлено діагноз: розлади особистості та поведінки органічного ґенезу з психотичними включеннями, у зв`язку з чим комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку, що хворий ОСОБА_1 потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Відповідно до відомостей, викладених у виписці із медичної картки амбулаторного хворого №544/202, ОСОБА_1 в 2019 році встановлено 3 групу інвалідності з психічного захворювання, котра надалі змінена на 2 групу інвалідності.

Адвокат, на думку прокурора, вводить в оману суд, вказуючи що справа розглядалась без участі законного представника.

Так, відповідно до протоколу 1 судового засідання від 02.05.2024 у справі №206/2122/24 справу розглянуто за участю захисника Іванової В.М., яка під час судового розгляду справи заяв та клопотань не мала, ставила запитання представнику лікарні, та в судових дебатах просила відмовити у задоволені заяви.

Відповідно до матеріалів справи №206/2122/24 та положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» наявні усі підстави для прийняття рішення про надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги у примусовому порядку, з огляду на відмову від прийому ліків ти відмову від їжі.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 , адвокат Іванова В.М. доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Лейченко О.В. з апеляційною скаргою не погодилась, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заявника КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради адвокат Бабенко О.А. з апеляційною скаргою не погодилась, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, представників заявника та ОСОБА_1 , прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 30.04.2024 ОСОБА_1 був госпіталізований до психіатричного стаціонару для лікування (а.с. 4).

З виписки із медичної картки амбулаторного хворого №544/202 вбачається, що ОСОБА_1 в 2019 році встановлено 3 групу інвалідності з психічного захворювання, котра надалі змінена на 2 групу інвалідності. Клінічний діагноз: органічне ураження головного мозку складного ґенезу, хронічна алкогольна інтоксикація, енцефалопатія, виражений психоорганічний синдром, змішаний варіант із переваженням експлозивного компоненту у особистості з невисоким інтелектом (а.с. 6-9).

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_1 встановлено діагноз: розлади особистості та поведінки органічного ґенезу з психотичними включеннями, він виказує маячні ідеї, у зв`язку з чим комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку, що хворий ОСОБА_1 потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (а.с. 5).

Задовольняючи заяву про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд першої інстанції виходив з наявності підстав, передбачених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди.

Перевіряючи рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року в межах доводів та вимог апеляційної , апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини право на свободу, однак п. «е» цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно з частинами 2, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 341 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги або про госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги, який подав заяву, адвоката чи законного представника особи, стосовно якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги.

Судом встановлено, що згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_1 встановлено діагноз: розлади особистості та поведінки органічного ґенезу з психотичними включеннями, у зв`язку з чим комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку, що хворий ОСОБА_1 потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Відповідно до протоколу судового засідання від 02 травня 2024 року у судовому засіданні, крім складу суду. були присутні: присяжні Лещенко К.М., Шафран С.В.; представник заявника ОСОБА_2 , прокурор Геник Л.С., особа, щодо якої розглядається заява ОСОБА_1 , представник ОСОБА_3 адвокат Іванова В.М. (а.с. 21-22).

Під час розгляду справи з`ясовано думку учасників справи, вислухано хворого ОСОБА_3 , медичні документи щодо тяжкого психічного розладу у нього, обставини справи. Встановлено, що ОСОБА_1 недієздатним чи обмежено дієздатним не визнавався, а тому має повну цивільну дієздатність та може представляти свої інтереси у справі як особисто, так і через представника, яким

є, в даному випадку адвокат Іванова В.М.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про обґрунтованість вимог заяви, оскільки хворий ОСОБА_1 потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Таким чином, виходячи з наведеного, довід апеляційної скарги про розгляд справи без участі законного представника ОСОБА_1 спростовується матеріалами справи, і апеляційний суд його відхиляє.

Інших доводів апеляційна скарга не містіть.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення учасників справи, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іванова Валерія Михайлівна, залишити без задоволення, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2024 року.

Судді: