09.10.2024 Справа № 363/57/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Бобрової Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в якій просить: визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1870 га (кадастровий номер :20:157:0156) надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю. Визнати право власності за позивачем в розмірі 1/2 оспорюваного майна подружжя.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 28.07.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб. В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13.08.2021 року рішенням суду шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано. В період шлюбу, а саме з 28.07.2006 року по 13.08.2021 року, на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2011 року сторони придбали нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, на підставі договору міни від 20.03.2017 року вказану квартиру обміняли на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1870 га (кадастровий номер :20:157:0156) надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки вирішити питання розподілу майна в позасудовому порядку неможливо, ОСОБА_1 звернулась до суду.

19.01.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

11.03.2024 року ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву згідно якого, заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. До укладення шлюбу з ОСОБА_1 , у ОСОБА_4 було нерухоме майно, а саме: садовий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та земельна ділянка площею 0,1190 га. в межах, які визначені в натурі, закріплені межовими знаками і зазначені у Державному акті, що знаходиться на території Вишедубечанської сільської ради, с/т «Полісся» Вишгородського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки :32:127:0003. Вказані об`єкти нерухомого майна були продані, відповідно до договорів купівлі-продажу від 27.05.2008 року. Садовий будинок проданий за 75 266,00 грн., земельна ділянка продана за 239 114,00 грн., загальна вартість проданих об`єктів склала 314 380,00 грн., або в еквіваленті 64 820,61 доларів США. Крім того, мати відповідача ОСОБА_7 , володіла квартирою за адресою: АДРЕСА_4 . Дану квартиру було продано перед купівлею квартири в м. Ірпінь, за рахунок якої укладався договір міни на будинок та земельну ділянку, що є предметом спору. Кошти з проданої квартири ОСОБА_7 віддала сину ОСОБА_4 , як подарунок для облаштування квартири в м. Ірпінь. Таким чином, ОСОБА_4 вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,1870 га (кадастровий номер :20:157:0156) надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є його особистою приватною власністю.

11.03.2024 року ОСОБА_4 подав до суду зустрічну позовну заяву в якій просить: визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1870 га (кадастровий номер :20:157:0156), надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказуючи підстави з яких просить задовольнити позовні вимоги ті ж самі, що у відзиві на позовну заяву.

16.04.2024 року протокольною ухвалою суду зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Адвокат Ханов А.О., який здійснює представництво ОСОБА_1 , подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву згідно якого, вважає його необґрунтованим. ОСОБА_4 вказуючи про продаж ним та його матір`ю нерухомого майна, намагається уникнути визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Жодна з угод купівлі-продажу не свідчить та не підтверджує причинно-наслідковий зв`язок з придбанням оспорюваного майна. Крім того, під час купівлі квартири, яка в подальшому була обміняна на житловий будинок, надавалась згода ОСОБА_1 як дружини ОСОБА_4 , що в свою чергу підтверджує набуття майна під час шлюбу, майно є спільною сумісною власністю подружжя, та підлягає розподілу в рівних частинах.

23.05.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник, за первісним позовом, в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просять задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнали та просять відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача, за первісним позовом, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, а зустрічний позов підтримав та просить задовольнити.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_8 це її невістка, ОСОБА_9 її син. В 2000 році вона придбала квартиру в м. Києві, яку продала 29.07.2011 року за 56 тисяч доларів США. Кошти від продажу квартири у розмірі 56 тисяч доларів США віддала сину, щоб він зміг купити квартиру. Через місяць після продажу своєї квартири син купив квартиру в м. Ірпінь.

Заслухавши учасників справи, допитавши в якості свідка ОСОБА_7 , дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 виданого 01.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, 28.07.2006 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , актовий запис №1011.

Сторони по справі мають спільних дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_2 виданого 13.02.2007 року, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_3 виданого 06.08.2009 року.

27.05.2007 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_10 (покупець) укладено договір купівлі-продажу згідно якого, за цим договором продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає садовий будинок з надвірними будівлями і сплачує за нього обговорену грошову суму на умовах даного договору. Садовий будинок з надвірними будівлями, що є предметом даного договору, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Цей садовий будинок з надвірними будівлями, що відчужується, належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно САВ №439658, виданого Вищедубечанською сільською радою 07.08.2007 року згідно рішення виконкому Вищедубечанської сільської ради №25 від 20.06.2007 року, зареєстрованого у Вишгородському бюро технічної інвентаризації 16.08.2007 року в реєстрову книгу №1 за реєстровим №31 та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №19834078. Продаж садового будинку за домовленістю сторін вчинено за 75 266,00 грн., які отримані продавцем від покупця до підписання цього договору. Підписання цього договору сторонами свідчить про те, що розрахунки за садовий будинок з надвірними будівлями здійснені повністю та про відсутність претензій до покупця з боку продавця, а також про відсутність претензій до продавця з боку покупця (п.1, 3, 4).

Крім того, 27.05.2008 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_10 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки згідно якого, за цим договором продавець передає у власність покупцеві земельну ділянку площею 0,1190 га, в тому числі всього сільськогосподарських угідь 0,1190 га, у межах, які визначені в натурі (на місцевості), закріплені межовими знаками і зазначені у Державному акті, що знаходиться на території Вищедубечанської сільської ради, с/т «Полісся» Вишгородського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки :32:127:0003, надану продавцю для садівництва. Ця земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯГ №214534, виданого Вищедубечанською сільською радою 20.05.2008 року на підставі договору дарування земельної ділянки від 01.03.2005 року за №1806 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №83. Продаж земельної ділянки проводиться за 239 114,00 грн., які продавець отримав повністю від покупця до підписання даного договору. Сторони свідчать, що вони обізнані стосовно рівня ринкових цін на аналогічні земельні ділянки; за їх розсудом визначена в цьому договорі вартість саме цієї ділянки є справедливою і відповідає її дійсній вартості (п.1, 2, 4).

09.07.2011 року між ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_11 (покупець) укладено договір купівлі-продажу згідно якого, продавець продала, а покупець купила належну продавцю на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_5 . Продаж зазначеної квартири проводиться за 446 400,00 грн. (п.1, 4).

29.08.2011 року між ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (продавці) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири. Згідно умов якого, за цим договором продавці передають у власність (продають) покупцю, а покупець приймає від продавців (купує) квартиру АДРЕСА_6 і оплачує її вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором. Вказана квартира складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м. За домовленістю сторін цей продаж вчинено за 75 000,00 гривень, які продавці отримали від покупця до підписання даного договору. Сторони заявляють, що на час посвідчення цього договору не мають одна до одної жодних претензій щодо проведення розрахунків (п.1, 3).

Як вбачається з п.13 договору купівлі-продажу квартири від 29.08.2011 року, цей договорі посвідчено за згодою дружини продавця ОСОБА_13 ОСОБА_15 , що підтверджено згодою оформленою приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіним М.С. 29.08.2011 року, за реєстром №4353 та згодою дружини покупця ОСОБА_4 ОСОБА_1 , що підтверджено згодою оформленою приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіним М.С. 29.08.2011 року, за реєстром №4352, зміст яких доведено до відома сторін.

20.03.2017 року між ОСОБА_16 та ОСОБА_4 укладено договір міни. Згідно умов якого, ОСОБА_16 міняє належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,1870 га, кадастровий номер :20:157:0156, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на: належну на праві власності ОСОБА_4 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (п.1).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.08.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 28.07.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1011 розірвано.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, сторона позивача за первісним позовом, посилається на те, що перебуваючи в шлюбі подружжям придбано нерухоме майно, а саме квартиру в м. Ірпінь, яка в подальшому була обміняна на житловий будинок. Під час купівлі квартири надавалась згода ОСОБА_1 як дружини ОСОБА_4 , що в свою чергу підтверджує набуття майна під час шлюбу, а майно є спільною сумісною власністю подружжя, та підлягає розподілу в рівних частинах.

Не погоджуючись з позовними вимогами заявленими ОСОБА_1 , сторона позивача за зустрічним позовом, посилається на те, що придбана в період шлюбу квартира в м. Ірпінь, яка в подальшому була обміняна на житловий будинок, куплена ОСОБА_4 за його особисті кошти, а тому була його особистою власністю. Таким чином, будинок який є предметом спору не може бути спільною сумісною власністю подружжя, та є особистою власністю ОСОБА_4 .

Згідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Конструкція норми статті 60 СК України, свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування (постанова ВС від 12.06.2019 справа №595/324/17).

Згідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Крім того, згідно до ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто: житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

У випадку придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована (постанова ВС від 22.01.2020 у справі № 711/2302/18).

Виходячи із аналізу зазначених норм, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями, як час набуття майна і кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Отже, у разі придбання майна в період шлюбу, але за особисті кошти таке майно не може вважатись спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно придбане.

Верховний Суд України у справі №6-612цс15, № 6-2641цс15 зробив висновок, що для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Як встановлено під час розгляду справи, спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, та земельна ділянка площею, обміняні на підставі договору міни від 20.03.2017 року, на квартиру у м. Ірпінь, яка була придбана 29.08.2011 року, тобто в період перебування сторін у шлюбі.

Згідно наданих стороною позивача, за зустрічним позовом пояснень, 29.08.2011 року ОСОБА_4 придбав квартиру у м. Ірпінь за кошти, які йому подарувала його мати ОСОБА_7 . Крім того, до укладення шлюбу з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на праві приватної власності володів садовим будинком з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_3 , та земельною ділянкою, яка знаходилась на території Вищедубечанської сільської ради, с/т «Полісся» Вишгородського району Київської області, які продав у 2008 році.

Разом з тим, свідок ОСОБА_7 підтвердила, що гроші після продажу своєї квартири у м. Києві віддала сину ОСОБА_4 , щоб останній придбав квартиру у м. Ірпінь.

Стороною позивача за первісним позовом, не спростовано доводів сторони відповідача за первісним позовом про те, що нерухоме майно придбане не за особисті кошти ОСОБА_4 .

Крім того, ст.63 СК України визначає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 3 статті 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків, що визначено статтею 76 ЦПК України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, до вказаного висновку дійшла Велика палата Верховного Суду, постанова від 15.05.2018 року справа №9901/439/18.

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного у справі №554/8023/15-ц, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, необхідно установити обсяг спільного нажитого майна, з`ясувати час та джерела його придбання.

Однак, звертаючись до суду з позовною вимогою про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,1870 га (кадастровий номер :20:157:0156) надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стороною позивача, за первісним позовом, не надано належних та допустимих доказів, що вказане майно придбане за спільні кошти подружжя.

Таким чином, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання за ним права особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1870 га (кадастровий номер :20:157:0156), надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що стороною позивача за зустрічним позовом, доведено, що спірне майно придбане за особисті кошти ОСОБА_4 , які останній отримав від продажу особистого нерухомого майна, та за кошти подаровані матір`ю ОСОБА_7 .

Таким чином, заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 60, 63, 69, 70 СК України, статтями 368, 372 ЦК України, статтями 3, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 352 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1870 га (кадастровий номер :20:157:0156), надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_7 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_7 ).

Суддя О.Д. Рудюк