Справа № 677/896/24
Провадження № 2/677/499/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Шовкуна В.О.,

з участю секретарів судового засідання: Демчишеної Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Красилів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Представник позивача зазначив, що 18.07.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (надалі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») та ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту (https://credos.com.ua), укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1241-3453, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач була попередньо ознайомлена. Відповідно до умов договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 14400,00 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів, знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день.

Однак, відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання щодо погашення кредиту, процентів, а тому станом на 07.02.2024 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 86000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 17200,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 68800,00 грн.

В зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі.

Аргументи учасників справи.

Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подав до суду заяву, в якій вимоги позову підтримав, наполягав на їх задоволенні, справу просив розглядати за його відсутності, щодо винесення заочного рішення суду не заперечував.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду відзив. У відзиві позов визнають частково. Вказує, що Відповідач позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з неї простроченої заборгованості в розмірі 17200,00 грн. Також визнає вимоги в частині уже сплачених нею відсотків в сумі 10322,00 грн. В іншій частині заявлених вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні. Таку позицію обґрунтовує тим, що як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем умови договору виконувалися частково, заборгованість по тілу кредиту не сплачувалися, було лише сплачено проценти в сумі 10322,00 грн.

Договором про відкриття кредитної лінії № 1241-3453 від 18.07.2023 року обумовлено сукупну вартість кредиту в розмірі 19440,00 грн., яка включає 14400,00 грн. суми кредиту та 5040,00 грн. процентів за користування кредитними коштами. Термін повернення кредитних коштів (перший базовий період) складав 14 календарних днів, а строк повернення кредитних коштів - до 31.07.2023 року.

Так, у тексті кредитного договору вказується й про те, що строк кредитування складає 300 днів. Строк договору є рівними строку кредитування, однак в частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Тобто, в наданій копії кредитного договору визначаються фактично три строки, в межах який здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів.

Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 14400,00 грн. та в 14 днів відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Таким чином, оскільки борг по процентах за договором про відкриття кредитної лінії на даний час ОСОБА_1 повністю сплачений, то в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Позиція суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Короткий зміст фактичних обставин справи.

18.07.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту (https://credos.com.ua), укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1241-3453, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач була попередньо ознайомлена.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника НОМЕР_1 , відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 12 Кредитного договору, реквізити сторін.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 14400,00 грн., заявлений строк кредитування 14 днів, знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день.

Строк кредитування 300 календарних днів до 12.05.2024 року.

Реальна річна процентна ставка становить 113965,00%.

Згідно довідки про перерахування суми кредиту № 1241-3453 від 18.07.2023 року ОСОБА_1 перераховано 18.07.2023 року кошти в сумі 14400,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_2 .

Згідно довідки про перерахування добору по кредиту № 1241-3453 від 10.08.2023 року ОСОБА_1 перераховано 10.08.2023 року кошти в сумі 2800,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_2 .

Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання щодо погашення кредиту, процентів, а тому станом на 07.02.2024 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 86000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 17200,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 68800,00 грн.

Разом із позовною заявою, крім згаданого кредитного договору № 1241-3453 від 18.07.2023 року, позивач подав до суду такі документи: довідку про перерахування суми кредиту № 1241-3453 від 18.07.2023 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 12.05.2024 року.

Між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §1,2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування».

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Оскільки кредитний договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В силу ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Щодо не згоди відповідача з стягненням з неї відсотків за користування кредитом, суд вказує наступне.

Відповідач 01.08.2023 року, 20.09.2023 року та 21.09.2023 року здійснила платежі для погашення існуючої заборгованості на рахунок ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в сумі 10322,00 грн., що свідчить про те, що відповідач вносила дані кошти, поза строками, на які посилається її представник у відзиві, а саме про не зрозумілість для неї строків кредитування та нарахування відсотків, дані зарахування коштів підтверджуються довідкою про рух коштів (а.с. 38-39).

Твердження, наведені у відзиві про те, що в наданій копії кредитного договору визначаються фактично три строки, в межах який здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів та при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, суд розцінює, як намагання відповідача зменшити суму коштів, які будуть з неї стягненні за результатами розгляду справи, та на увагу суду не заслуговують.

За таких обставин, доводи відповідача про необґрунтованість нарахування кредитором відсотків судом до уваги не беруться, більше того, нарахування відсотків позивачем здійснювалось з врахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості саме по відсотках.

Також суд звертає увагу на те, що відповідачем та її захисником було подане клопотання про зупинення провадження у справі з тих підстав, що відповідач зверталась до суду з позовом про визнання договору, предметом розгляду якого є дана справа, недійсним. За результатами звернення до суду у задоволені позову відповідачу було відмовлено, більше того дане рішення було оскаржене до суду апеляційної інстанції, за результатами апеляційного розгляду, рішення суду першої інстанції було залишено без зміни.

Крім того, відповідач звертаючись до суду першої інстанції, а в подальшому і до суду апеляційної інстанції стверджувала про ті обставини, що вона взагалі не укладала кредитного договору із позивачем, після чого визнала позов частково, що на думку суду в чергове дає підстави вважати, що відповідач у своїх доводах вводить суд в оману, намагається таким чином зменшити суму стягнення, при цьому належних та допустимих доказів своїх доводів суду не надано.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань, передбачених електронним договором про відкриття кредитної лінії № 1241-3453 від 18.07.2023 року щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків, не виконала, внаслідок чого, станом на 07.02.2024 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 86000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 17200,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 68800,00 грн.

Відтак, позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» слід задовольнити в повному обсязі, як обґрунтовані та доведені, стягнувши з відповідача на користь позивача вказані суми заборгованості.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 533, 536, 610, 611, 612, 1046, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 76-81, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з м на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1241-3453 від 18.07.2023 року, в розмірі 86000 (вісімдесят шість тисяч) гривень 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 17200,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 68800,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя: В.О. Шовкун