Провадження №4-с/751/45/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігів скаргу стягувача ОСОБА_1 на бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова зі скаргою на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Рокача А.В.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні відділу перебуває на виконанні ВП №76083635 щодо стягнення з ПрАТ «Чексіл-Автосервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання безвідсоткової поворотної допомоги. Листом начальника відділу ДВС повідомлено про неможливість перерахування на користь стягувача залишку боргу, який перебуває на депозитному рахунку відділу, через наявність обмежень, встановлених ЗУ «Про санкції» та постановою НБУ «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану».

Стягувач вважає, що відповідна бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області є неправомірною, оскільки відповідні обмеження не поширюються на стягнуті з боржника кошти, які зараховані на депозитний рахунок органу ДВС.

Представник Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні скарги з підстав її необґрунтованості.

Сторони в судове засідання не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що у відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області перебуває на виконанні ВП №76083635 з виконання виконавчого листа №751/5256/22, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова, про стягнення з ПрАТ «Чексіл-Автосервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання безвідсоткової поворотної допомоги.

Станом на 19.09.2024 р., на момент відкриття виконавчого провадження, залишок боргу ПрАТ «Чексіл-Автосервіс» у рамках відповідного зобов`язання становить 1 620 463 грн 62 к.

Станом на 25.11.2024 р., кошти, стягнуті з боржника в сумі 1 620 463 грн 62 к., перебувають на депозитному рахунку відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області.

В ході здійснення виконавчих дій встановлено, що кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ «Чексіл-Автосервіс» є ОСОБА_2 (громадянство: РФ, відсоток частки статутного капіталу 24,85%).

Частиною 1 ст.4 ЗУ «Про санкції» передбачено, що до фізичної особи може бути застосовано санкції у виді, зокрема, блокування активів тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними, а також зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.

Згідно рішення РНБО від 23.11.2023 р. «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» до ОСОБА_2 застосовано види обмежувальних заходів у виді, зокрема: блокування активів; зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.

Враховуючи факт застосування до ОСОБА_2 відповідних санкцій, які обумовлюють безальтернативне блокування його активів та зупинення фінансових зобов`язань, а також перебування ПрАТ «Чексіл-Автосервіс» під санкціями, дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Рокача А.В. щодо відмови в перерахуванні на користь стягувача залишку боргу є правомірними.

В протилежному випадку, в разі перерахування на користь стягувача залишку боргу, буде знівельовано мету застосованих до ОСОБА_2 персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів.

Суд враховує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Проте, в конкретному випадку застосовані до ОСОБА_2 санкції, які власне і відтермінують виконання судового рішення в частині інтересів стягувача, не є свавільними, оскільки здійснюються у випадках і на підставі, визначених законом, мають легітимну мету та тимчасовий характер відповідних обмежень.

Аргументи стягувача про те, що державний виконавець не має права враховувати постанову Правління Національного банку України від 24.02.2022 р. № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» є безпідставними, оскільки відповідно до ст.2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Окрім того, суд також враховує, що тривалість невиконання судового рішення, з огляду пріоритету публічного інтересу над приватними інтересами стягувача, не є невиправдано тривалим.

Згідно ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В зв`язку з тим, що заявником не було доведено невідповідність дій державного виконавця вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги з підстав її необґрунтованості.

Керуючись ст.ст.10,13,211,247,258-261,450-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги стягувача ОСОБА_1 на бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.Г. Павлов