Провадження № 2-о/750/358/24
У Х В А Л А

16 грудня 2024 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту зникнення безвісти за особливих обставин,

заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в :

11.12.2024 заявник через адвокатку Павленко О.В. звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою, в якій просить визнати зниклим безвісти за особливих обставин старшого солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого навідника 2 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , який зник безвісти 22.08.2024 близько 10 години 10 хвилин в районі населеного пункту Великі Проходи Харківського району Харківської області.

За положеннями частин першої, другої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства; цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначено главами 1 і 6 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України).

Юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

За приписами пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

За приписами статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

У заяві представником заявника адвокаткою Павленко О.В. зазначено, що метою встановлення факту, питання про який порушено, є отримання ОСОБА_1 права на відстрочку від призову як рідного брата військовослужбовця, який зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби по захисту Батьківщини від збройної агресії рф, оскільки пунктом 4 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Відповідно до статті 43 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування.

Згідно з преамбулою Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» (далі Закон № 2505-VIII) цей Закон визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Відповідно до наведеного у статті 1 Закону № 2505-VIII визначення термінів особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук; особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи (ч. 1 ст. 4 Закону № 2505-VIII).

Згідно з частинами першою та третьою 3 статті 12 Закону № 2505-VIII Єдиний реєстр осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (далі - Реєстр), створюється для накопичення та централізації відомостей та даних про таких осіб, а також обліку інформації, необхідної для їх ефективного розшуку. Держателем Реєстру є Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до положень статті 18 Закону № 2505-VIII заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, подається до відповідного територіального органу Національної поліції України. Заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана родичем такої особи, представником військового формування, органом державної влади, органом місцевого самоврядування, громадським об`єднанням або будь-якою іншою особою, якій стало відомо про зникнення. Заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана Уповноваженим, якщо зазначені в абзаці другому цієї частини особи звернулися до неї з повідомленням про зникнення особи. У заяві про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, зазначається інформація, що може сприяти розшуку такої особи.

Відомості, зазначені у заяві про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, підлягають внесенню до Реєстру в порядку, передбаченому цим Законом, протягом 24 годин після отримання Уповноваженим від Національної поліції України інформації про зникнення особи за особливих обставин або інформації про отримання заяви про розшук такої особи.

Крім того, згідно з частиною третьою статті 4 Закону № 2505-VIII надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Системний аналіз норм статей 43, 44 ЦК України, норм Закону № 2505-VIII та Глави 4 розділу ІV ЦПК України дають суду підстави дійти висновку, що законодавець розрізнив та по різному врегулював суспільні відносини щодо набуття фізичною особою статусів: 1) зниклої безвісти за особливих обставин: збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру, 2) безвісно відсутньої.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону № 2505-VIII внесення відомостей до Реєстру щодо наявності інформації про зникнення особи за особливих обставин або заяви про розшук такої особи та безпосереднього розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, здійснюється Національною поліцією України.

Заява подається до відповідного територіального органу Національної поліції України. Подати заяву мають право родичі зниклої безвісти особи, представник військового формування, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, громадське об`єднання або будь-яка інша особа, якій стало відомо про зникнення. У заяві необхідно зазначити всю відому інформацію про зниклу особу та обставини її зникнення, а також особливі прикмети особи тощо. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку.

Закон № 2505-VIII також встановлює, що заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана Уповноваженим з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, якщо до нього звернулися з повідомленням про зникнення особи.

Отже, у розумінні Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа вважається зниклою безвісти з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

На виконання вказаних приписів, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено ОСОБА_3 сповіщення сім`ї № 39 від 24.08.2024 про зникнення безвісти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин

№ 74 від 24.10.2024, дані про ОСОБА_2 внесені до цього реєстру.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18)).

Із матеріалів заяви вбачається, що заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про визнання зниклим безвісти за особливих обставин старшого солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого навідника 2 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , який зник безвісти 22.08.2024 близько 10 години 10 хвилин в районі населеного пункту Великі Проходи Харківського району Харківської області.

Однак, визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин, на відміну від визнання фізичної особи безвісно відсутньою, не є можливим у порядку окремого провадження, оскільки правовий механізм надання особі статусу зниклої безвісти регулюється Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та не передбачений нормами Глави 4 Розділу IV ЦПК України.

За таких обставин, у відкритті провадження у справі належить відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 258-261, 352-354 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі № 750/17502/24 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту зникнення безвісти за особливих обставин.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя