печерський районний суд міста києва
пр. № 2-ві-61/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ільєвої Тетяни Григорівни від розгляду справи № 757/30855/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту про визнання протиправним та скасування наказу про оголошення догани,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2024 року у провадження судді, для розгляду, надійшла заява позивача про відвід головуючого судді Ільєвої Т. Г. від розгляду вказаної справи та в обґрунтування якої відповідач посилався на наявність обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді.

Так, зазначено, що у свою чергу, в строки визначені КЗПП України 15 жовтня 2024 року мною було подано заяву про зміну предмету позову через систему «Електронний суд», оскільки у первісному позові предметом спору був наказ про застосування до позивача роботодавцем догани, а вже 23 вересня 2024 року - його звільнено. Заява суддею Ільєвою Т. Г. розглядалася 03 грудня 2024 року з умисним порушенням базових засад цивільного судочинства - рівності, змагальності та гласності, і тоді ж було відмовлено у задоволенні заяви про зміну предмету позову та повернуто таку заяву. Суддя відмовила у задоволенні даної заяви не виходячи до нарадчої і без оголошення вступної та резолютивної частини ухвали. Так, відповідач, як стало відомо заявникові, 03 грудня 2024 року подав письмові заперечення проти заяви про зміну предмету позову, проте з такими запереченнями сторона позивача не була ознайомлена. Прохання відкласти судове засідання, щоб ознайомитися з такими запереченнями, з метою надання ним належної правової оцінки - суд проігнорував та відмовив у цьому, що свідчить про порушення принципу змагальності цивільного процесу, коли позивач не мав змоги належно відстояти свої права. Ухвалу суду про повернення заяви не вручено, що унеможливлює її апеляційне оскарження, тим самим порушивши принцип гласності. 03 грудня 2024 року позивач звернувся до суду, для отримання повного або хоча б короткого тексту ухвали суду про повернення мені заяви про зміну предмету позову, проте мені було відмовлено у отриманні такої ухвали, оскільки зі слів секретаря судді Ільєвої Т. Г. - дана ухвала є протокольною і на руки не видається. Позивач вважає, що така поведінка судді та її апарату, є цілеспрямованими діями для унеможливлення оскарження незаконного звільнення з роботи позивача (пред`явити позов про поновлення на роботі саме зараз є вже неможливим з причин пропуску строків позовної давності), а також є упередженим ставленням до позивача та створює йому перешкоди у реалізації його права на справедливий суд. Позивач переконаний, що суддя Ільєва Т.Г. не об`єктивно здійснює розгляд справи, не давала можливості ознайомитися з документами, які були долучені до справи відповідачем, не задовольняє клопотання про зміну предмету позову, не видає ухвалу про відмову у задоволенні заяви, щоб унеможливити апеляційне оскарження, призначає наступне засідання у строки, щоб оскаржити ухвалу суду.

Відтак, на переконання заявника, наявні обставини, передбачені частиною першою статті 36 ЦПК України, і головуючий підлягає відводу.

На підставі частини восьмої статті 40 ЦПК України, заява про відвід судді розглядається без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву позивача, суд приходить до висновку про невмотивованість заявленого відводу головуючому судді, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями пунктів 1-5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Тобто, суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу за наявності на те підстав (обставин), вичерпний перелік яких визначений у статті 36 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Зважаючи на доводи заяви про відвід, які не підтверджені доказами, суд приходить до висновку, що обґрунтування, наведені у ній, не можуть бути підставою для відводу судді у справі.

Крім того, частиною четвертою ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Керуючись ст.ст. 1-19, 36-40, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ільєвої Тетяни Григорівни від розгляду справи № 757/30855/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту про визнання протиправним та скасування наказу про оголошення догани.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після її підписання суддею, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І. В. Литвинова