Провадження № 2/161/3442/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Відділ державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що з 05.12.2018 перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2021 ухвалено стягувати з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.03.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 66724283.

Перед мобілізацією, у липні 2022 року, за його згодою на ім`я відповідача було видано довіреність на представництво його інтересів в тому числі щодо отримання грошових виплат. Зазначає, що в період з серпня 2022 року по вересень 2023 року перерахував відповідачу на утримання дітей грошові кошти в сумі 845708,00 грн., проте через стан здоров`я та важкий післяопераційний психологічний стан не вказував призначення платежу. Також у користуванні відповідача була його банківська карта на яку надходила пенсія, яку остання використовувала на власні потреби та потреби дітей.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2023 шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не повідомляла Відділ державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) (далі Відділ) про отримані від нього кошти, він звернувся до Відділу з метою отримання довідки про стан стягнених аліментів та врахування добровільно сплачених грошових коштів в сумі 845708,00 грн. Листом від 30.10.2023 його повідомили про існування заборгованості за аліментами в сумі 183417,11 грн.

Вказує, що аліменти він сплачував добровільно, шляхом перерахунку грошових коштів на картковий рахунок відповідача, проте не зазначав призначення платежу в перерахованих коштах у зв`язку з чим за виконавчим провадженням № 66724283 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, нарахування якої він вважає протиправним, а наведені ним обставини дають підстави для звільнення його від сплати такої заборгованості.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів в сумі 294202,41 грн. за виконавчим листом № 161/4889/21 від 06.09.2021 у виконавчому провадженні № 66724283, виданим Луцьким міськрайонний судом Волинської області про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей.

Ухвалою судді від 19.06.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 починаючи з березня 2021 року не виконував належним чином свій обов`язок щодо сплати аліментів. Перших дев`ять місяців позивач не сплачував аліментів, внаслідок чого почала утворюватися заборгованість з їх сплати. Крім цього, позивач просить звільнити його від сплати заборгованості в розмірі якого по факту не існує, а її розмір станом на жовтень 2023 року складав 183326,96 грн. Зазначає, що грошові кошти в сумі 845708,00 грн., які вона отримала від ОСОБА_5 були витрачені на проведення ремонту в квартирі, її облаштування меблями та побутової технікою, оплата штрафів за позивача, поїздки до нього в лікарню та відповідно купівлю продуктів харчування і одягу та інші витрати в інтересах ОСОБА_1 . Вказані грошові кошти не були спрямовані в інтересах дітей, а тому не є аліментами, жодної користі чи матеріального забезпечення за рахунок таких коштів діти не отримали, а відтак вони мають право на погашення заборгованості зі сплати аліментів, які стягуються в їх користь. Посилаючись на викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких 06.09.2021 ОСОБА_3 звернулася до Відділу з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа № 161/4889/21 виданого 06.09.2021 Луцьким міськрайонний судом Волинської області про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.03.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття. 06.09.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66724283. В ході здійснення виконавчих дій було встановлено, що ОСОБА_1 отримує дохід в Головному управління Пенсійного фонду України у Волинській області та 21.10.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка скерована до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області. 25.05.2023 надійшла заява від ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 проходить військову службу в ВЧ НОМЕР_1 , відповідно 06.06.2023 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та скеровано до ВЧ НОМЕР_1 . 08.09.2023 на адресу Відділу надійшов лист про звільнення ОСОБА_1 з військової частини. Станом на 13.10.2023 у ОСОБА_1 розмір наявної заборгованості за сплати аліментів за період з 16.03.2021 по 31.08.2023 склав 211724,60 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці у зв`язку з чим відомості про ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників. 12.09.2024 до Відділу надійшло рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2024 про зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_1 аліментів, яке набрало законної сили 29.05.2024. У зв`язку з наведеним до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області було скеровано лист про внесення змін при здійсненні стягнення аліментів з пенсії боржника. Станом на 01.10.2024 заборгованість ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 66724283 становить 178617,72 грн.

В судовому засідання позивач та його представник заявлений позов підтримали та просили його задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач та її представник позовних вимог не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову з мотивів наведених у відзиві.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, її представника, дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.12.2018, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2023 було розірвано. У шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2021 ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.03.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Відділу Тимощуком Д.В. від 06.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66724283. Постановою від 21.10.2022 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 26.01.2022 ОСОБА_7 самостійно сплатив в рахунок погашення боргу по аліментах 10000,00 грн. 06.06.2023 постановою старшого державного виконавця Відділу Горун І.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримував у ВЧ НОМЕР_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2024 зменшено розмір стягуваних з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліментів з 1/3 на 1/6. Постановою Волинського апеляційного суду від 29.05.2024 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2024 змінено в частині стягнення аліментів, а саме з 1/3 на .

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Відділу Горун І.Л. по виконавчому провадженні № 66724283 у боржника ОСОБА_1 , станом на 09.10.2024 наявна заборгованість з моменту відкриття виконавчого провадження в сумі 178617,72 грн.

З вказаним розміром заборгованості позивач не погоджується, оскільки в добровільному порядку сплачував відповідачу грошові кошти на утримання дітей та в рахунок погашення заборгованості, а тому заборгованість по сплаті аліментів не могла утворитися.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених, цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ст.ст. 51, 82 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст.6 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. (ст.180 СК України).

Ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (ч.2 ст.197 СК України).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачем надано суду виписку по картці/рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC9 від 18.11.2014 за період 01.08.2022 - 31.08.2023, з якої вбачається, що позивач за допомогою мобільного за стосунку «Приват24» перераховував на картковий рахунок відповідача грошові кошти.

Зокрема за серпень 2022 року на картковий рахунок ОСОБА_3 від ОСОБА_1 надійшли грошові кошти в сумі 37957,00 грн., за вересень 2022 року 68322,00 грн., за жовтень 2022 року 43885,00 грн., листопад 2022 року 151507,67 грн., грудень 2022 року 137325,47 грн., січень 2023 року 90500,00 грн. за лютий 2023 року 41450,00 грн., березень 2023 року 37502,01 грн., квітень 2023 року 18050,00 грн., травень 18050,00 грн., червень 2023 року 40125,13 грн., липень 2023 року 3417,09 грн. та за серпень 2023 року 4020,12 грн., всього на загальну суму 692111,49 грн.

Крім цього, у користуванні відповідача перебувала банківська картка позивача на яку зараховувалася його пенсія та субсидія. ОСОБА_3 вільно користувалася вказаними коштами в загальному розмірі 156464,99 грн. Наведене визнається стороною відповідача та не потребує доказуванню.

Надаючи оцінку цим доказам, суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 01.08.2019 в справі № 642/6906/16-ц, що відсутність інших, окрім аліментних, грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість самостійно вказувати призначення платежу у таких грошових переказах може свідчити про добровільне виконання боржником своїх обов`язків.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутні інші грошові зобов`язання, окрім аліментних. Відповідач ОСОБА_3 не заперечує щодо отримання від ОСОБА_1 вказаних вище грошових коштів, де вона зазначена отримувачем, а матеріали справи не містять відомостей щодо відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником.

Таким чином, суд вважає доведеним факт добровільного виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів шляхом їх перерахунку на картковий рахунок стягувача.

Крім цього, суд враховує, що 13.09.2022 ОСОБА_1 отримав вибухову травму травматичний відрив лівої гомілки на рівні середньої третини гомілки із травматичним шоком ІІ ст. У зв`язку з чим в період з 22.09.2022 по 23.12.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня». Із зазначеного часу ОСОБА_1 проходить постійне лікування та реабілітацію наслідків отриманої вибухової травми, яка призвела до травматичної ампутації гомілки, а також посттравматичного стресового розладу, тривожного варіанту з помірно вираженими хворобливими проявами, наведене вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2024 і постанови Волинського апеляційного суду від 29.05.2024 та у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України не потребують доказування.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 проходив лікування та реабілітацію у зв`язку з чим поніс додаткові витрати, проте продовжував здійснювати фінансову підтримку дітей шляхом перерахунку грошових коштів на картковий рахунок їх матері без призначення платежу через посттравматичний стресовий розлад. Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи.

Твердження відповідача про те, що грошові кошти, які вона отримала від ОСОБА_5 були витрачені на проведення ремонту в квартирі, її облаштування меблями та побутової технікою, оплату штрафів за позивача, поїздки до нього в лікарню та відповідно купівлю продуктів харчування і одягу та інші витрати в інтересах ОСОБА_1 , суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25.01.2022 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_1 , зареєстрована за ним та його дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в інтересах яких він діяв в рівних частках по 1/3 кожному.

Обгунтовуючи проведення ремонту у квартирі, більша частка якої належить спільним з позивачем дітям, ОСОБА_3 надає суду розрахунки, які містяться на а.с. 68-71, проте такі суд не приймає до уваги, оскільки з них не можливо встанови ким вони виконані та чи мають будь-яке відношення до ремонтних робіт саме у квартирі АДРЕСА_1 , а також не містять підтвердження виконання описаних робіт та наданих послуг. З касових чеків наявних на а.с. 54-56,58-59 неможливо встановити хто саме здійснював за ними оплату та чи були використано вказані у чеках матеріали та речі для ремонту та облаштування квартири АДРЕСА_1 . Надані товарні чеки, суд також не приймає до уваги, оскільки більшість з них не містить даних продавця та його найменування для ідентифікації. Щодо копій посадкових документів, які містяться на а.с. 74-79 та інформації про покупку на а.с. 84-90, то такі дані не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.77-78 ЦПК України, а відтак не можуть бути взяті судом до уваги та не мають значення для вирішення справи.

Таким чином, посилання відповідача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

Враховуючи, що ОСОБА_1 були надані суду докази здійснення платежів за період з вересня 2022 року по серпень 2023 року, а судовим рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2021 ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей починаючи з 16.03.2021, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Обгрунтовуючи суму заборгованості зі сплати аліментів від сплати якої слід звільнити ОСОБА_1 , суд враховує наданий головним державним виконавцем Відділу Горун І.Л. розрахунок заборгованості, відповідно до якого сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 09.10.2024 становить 178617,72 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, ч.3 ст.12, 13, 7678, 80-82, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 6, 180, 195, 197 СК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами в сумі 178617 (сто сімдесят вісім тисяч шістсот сімнадцять) гривень 72 копійки за виконавчим листом № 161/4889/21 від 06 вересня 2021 року (виконавче провадження № 66724283), виданим Луцьким міськрайонний судом Волинської області про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 );

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Відділ державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) (адреса: вул. Винниченка, 27а, м. Луцьк, ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта