Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/317/24
Провадження по справі № 2/514/218/24
20 травня 2024 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Тончевої Н.М.,
при секретарі - Георгієвій О.А.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , який в подальшому уточнила та просить: позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 2500 гривен щомісячно на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття.
Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22 серпня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, з того часу ОСОБА_3 мешкає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно. Відповідач, мешкає окремо, свої батьківські обов`язки відносно дитини не виконує, у вихованні дитини участі не приймає, ніякої матеріальної допомоги дитині не надає, змінювати своє відношення до дитини не збирається.
Враховуючи викладене, з метою захисту прав дитини, позивач звернулась до суду з зазначеним позовом.
В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача адвокат Кисса В.І. надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутністю.
Представник третьої особи, а саме орган опіки та піклування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області до судового засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила судове засідання провести за її відсутністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином через оголошення.
Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача ОСОБА_2 до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 25 лютого 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області №263/6966/14-ц від 22 серпня 2014 року шлюб, зареєстрований 17 листопада 2007 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ у Донецькій області про що зроблено актовий запис №1354 розірвано.

13 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області за актовим записом №2 зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого остання отримала прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 13 січня 2015 року.

Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

З довідки виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області №17/1/106-22 від 29 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає в будинку АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: чоловік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 №9 від 31 січня 2024 року, остання мешкає в будинку АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; дочкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кожної дитини своя кімната обладнана всім необхідним, створені всі необхідні умови для проживання, навчання та дозвілля дітей, діти забезпечена сезонним одягом, повноцінним харчуванням.

Згідно характеристики Березинського старостинського округу Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області на ОСОБА_1 №17/1/15-15 від 29 січня 2024 року, остання ніде не працює, займається домашнім господарством, виховує разом з чоловіком трьох дітей, дітям приділяють багато уваги, відносини у сім`ї добрі та спокійні, скарг на сім`ю не надходило.

ОСОБА_3 , 18 лютого 2012 року навчається у 6 класі Березинського ліцею Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області, мати дитини постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, батько дитини участі у життя дитини не приймає, не відвідує батьківські збори та не контактує з класним керівником, що підтверджується характеристикою ОСОБА_3 ..

17 травня 2024 року органом опіки та піклування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, з дитиною не проживає, станом здоров`я, успіхами дитини, її долею не цікавиться, участі у вихованні не приймає, вихованням не займається, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позивач в даному конкретному випадку є суб`єктами звернення до суду з питань позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дитини ОСОБА_3 , оскільки є матір`ю дитини та дитина мешкає разом з нею, перебуває на її утриманні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначену вимогу слід задовольнити, так як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини ОСОБА_3 є доцільним та відповідає найвищим інтересам останньої.

Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною.

Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.

Щодо вимог позивача про збільшення розміру аліментів, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд звертає увагу також на зміни в законодавстві України, що набрали чинності 09 липня 2017 року, та які мають на меті покращити захист права дітей на належне утримання (аліменти).

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року складає 3196 гривень.

Тож, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Положення ст.192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судому твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, тобто з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік", для дітей, встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений сторонами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Відповідачем не були вказані підстави та не були надані відповідні їм докази, що унеможливлюють стягнення з нього аліментів в розмірі, який вказала позивачка.

Враховуючи викладене вище, наведені сторонами обставини, положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо розміру стягнення аліментів, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та зміни розміру аліментів та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, що відповідатиме нормам чинного законодавства та інтересам дитини.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Крім того, згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Крім того, ухвалою суду від 27 лютого 2024 року позивача ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору .

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог.

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом 26 лютого 2024 року.

Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 26 лютого 2024 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 гривень. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає - 1211 гривень 20 копійок.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Тож, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок за дві вимоги немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 166, 168, 169, 192 СК України, ст. ст. 12, 13, 81,89, 141, 264, 265, 268, 272, 280-283, 288, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Маріуполь Донецької області.

Змінити розмір аліментів, що стягуються заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки селища Березине Тарутинського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, але не менш, ніж 50 % (п`ятдесяти відсотків) встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 лютого 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Виконавчий лист виданий 23 жовтня 2018 року на підставі заочного рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Тарутинського районного суду Одеської області після набрання даним рішенням законної сили.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.М. Тончева