Справа № 302/343/24
Номер рядка звіту 68
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2024 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П.,

розглянувши цивільну справу в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рішко С.І., до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Гримут Д.Ю., про розірвання шлюбу і стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 7300 гривень на кожну неповнолітню дитину,-

В С Т А Н О В И В:

22.03.2022 в суд подано зазначений позов з таким обґрунтуванням вимог.

16.05.2013 у відділі ДРАЦС Міжгірського РУЮ у Закарпатській області сторони зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 12. Від шлюбу сторони мають двоє малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після укладення шлюбу сторони спільно проживали в житловому будинку батьків позивачки в АДРЕСА_1 .

В останній період сімейне життя сторін погіршилось унаслідок непорозумінь, сварок та різних поглядів на шлюб та сім`ю, з виникненням конфліктів та обстановки неможливості спільного подальшого проживання. У зв`язку з цим відповідач виїхав на заробітки в лютому 2022 за межі України і з того часу сторони припинили спільне подружнє проживання. Діти залишились проживати з позивачкою і спору з цього приводу між сторонами не має. Натомість відповідач з часу повномасштабного збройного вторгнення Російської Федерації в Україну постійно проживає в Республіці Чехія та жодного разу не приїхав. Спроби примиритись не дали результату і позивачка прийняла рішення про розірвання шлюбу. Позивачка вважає, що надання строку для примирення не дасть результату, бо збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Окрім цього, сторони робили спроби примиритись і відновити шлюбні стосунки, але вони виявились безрезультатними.

Сторони не дійшли згоди щодо утримання їх малолітніх дітей. Позивачка вважає, що для забезпечення належного рівня життя і розвитку кожної дитини необхідно щоб відповідач сплачував по 7300 гривень щомісячно на кожну дитину (всього 14600 гривень на місяць), бо вона такий рівень не в змозі забезпечити. Позивачка покликається на те, що відповідач постійно працює і проживає в Республіці Чехія і має стабільний дохід у середньому по 1500 доларів щомісячно, а тому чверть з цього доходу може сплачувати на утримання дітей. Натомість відповідач приховує свої доходи. Позивачка також просить узяти до уваги, що вона працевлаштувалась продавцем продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_5 для того, щоб утримувати дітей і одержує зарплату в розмірі мінімальної заробітної плати згідно з трудовим договором.

Винесені в справі процесуальні рішення

Ухвалами Міжгірського районного суду Закарпатської області:

- від 25.03.2024 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін;

-від 25.04.2024 року встановлено додатковий строк стороні відповідача для подання доказу у виді відомостей про доходи ОСОБА_2 .

Позиція та обґрунтування відповідача за змістом процесуальних заяв

Відповідач в особі уповноваженого представника позов про розірвання шлюбу визнав, підтвердивши це тим, що відновлення шлюбного життя для нього і позивачки є недоцільним.

Позовні вимоги про стягнення аліментів відповідач визнав частково і цю свою позицію обґрунтував таким.

За час шлюбного проживання відповідач постійно працював і утримував сім`ю, а позивачка займалась виключно домашнім господарством і доглядом дітей. Відповідач також здійснив ремонт у будинку батьків позивачки, придбав меблі і побутову техніку.

По причині відсутності роботи на початку 2022 відповідач виїхав на заробітки за кордон України в Республіку Чехія, де перебуває на даний час і проживає зі своє мамою ОСОБА_6 , яка працює і проживає в Чехії тривалий час. Відповідач зазначив, що змінив кілька професій, працював по найму, однак не має постійного доходу. До осені 2023 відповідач підтримував стосунки із сім`єю, спілкувався по телефону, надсилав дітям і дружині кошти, передавав гостинці та подарунки. Дружина приїздила до нього в Чехію і отримувала гроші для сім`ї. Опісля позивачка різко змінила своє ставлення до відповідача, ймовірно знайшла собі іншого чоловіка та ініціювала розірвання шлюбу.

Відповідач просить узяти до уваги, що позивачка теж зобов`язана утримувати їх спільних дітей, бо є здоровою, молодою віком, працездатною. Натомість вона не бажає працювати. Відповідач на даний час не має постійної роботи в Чехії і стабільного заробітку, а тому спроможний сплачувати аліменти на дитину тільки в мінімальному розмірі, передбаченому законодавством України, тобто в розмірі 50 % від мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить станом на 2024 рік 1598 гривень, а всього на двох дітей щомісячно 3196 гривень. Просить також узяти до уваги, що його мати тяжко захворіла унаслідок перенесеного інсульту, потребує лікування та догляду і інших осіб не має. Відповідач подав довідку з податкового органу України про те, що не отримує доходів на території України, а також довідки з Республіки Чехія про те, що він проживає в помешканні матері, медичну довідку про перебіг та діагноз її захворювання, довідку про відсутність в базі даних на отримання допомоги з матеріальною потребою або допомоги державної соціальної підтримки Управління з працевлаштування Чеської Республіки.

Оцінивши зміст позову, позиції сторін за змістом поданих у справу процесуальних заяв, подані в справу докази, доводи представників сторін, суд дійшов такого висновку.

Встановлені судом обставини

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.05.2013. Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей : сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони припинили спільне проживання фактично з часу виїзду відповідача з України на заробітки в Республіку Чехія (лютий 2022 року). З осені 2023 сторони припинили остаточно шлюбні стосунки. Малолітні діти залишились проживати з мамою (позивачкою). Спору з приводу місця проживання дітей в справі не має.

Сторони також не дійшли спільної згоди щодо розміру утримання малолітніх дітей коштами з боку відповідача.

Відповідач зареєстрований в АДРЕСА_2 , а фактично проживає в Республіці Чехія в помешканні, яке належить його матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в АДРЕСА_3 .

Позивачка зареєстрована і проживає в АДРЕСА_4 .

Відповідач не надав доказів про наявність чи відсутність місця праці в Чехії.

Позивачка працює продавцем продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_10 в селищі Міжгір`ї і не надала доказів щодо розміру свого доходу.

Встановлені обставини підтверджені змістом актів цивільного стану про одруження сторін, про народження дітей, довідками про місця проживання сторін, змістом трудового договору між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_11 .

Відповідач визнав позов у частині розірвання шлюбу за змістом пояснень його представника.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на таке обґрунтування.

Відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі-СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.5 ст. 55 СК України дружину та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємною любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою і четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України.

Згідно з статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З установлених судом обставин видно, що сторони фактично припинили шлюбні відносини тривалий час. Мешкають окремо в різних державах і не підтримують стосунки з ознаками сім`ї, шлюбу. Сторони наполягають на розірванні шлюбу і підтвердили фактично, що спору з цього приводу між ними не має.

Суд вважає, що надання строку для примирення сторін в шлюбі є недоцільним, бо сторони мешкають окремо і не прагнуть примирення за змістом своїх позицій.

З огляду на викладене суд дійшов переконання, що є підстави застосувати положення статей 105, 112 СК України, тобто припинити шлюб його розірванням за цим рішенням суду.

Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню частково з огляду на таке обґрунтування.

Сімейне законодавство передбачає з приводу утримання дітей (аліментні зобов`язання) такі положення.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено, що 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Предметом спору за вимогами про стягнення аліментів на утримання дітей є їх розмір.

Судом установлено, що стан здоров`я дітей є задовільним і не потребує з цього приводу додаткових витрат.

Сторони також є здоровими, працездатними особами і не подали доказі, що мають інших утриманців.

Зокрема, відповідач не зазначив того, що він несе матеріальні затрати на утримання хворої матері, про те, що мати не має доходів. Відповідач обмежився надання доказів тільки про те, що мати захворіла і що він проживає з нею та не має окремого житла за місцем перебування, тобто в Республіці Чехія він забезпечений житлом за рахунок житлового приміщення матері. Суд не бере до уваги довідку ГУ ДПС в Закарпатській області, яка подана відповідачем про те, що в нього відсутні доходи на території України за 2023 рік. Адже відповідач в цей період не працював в Україні, а перебував за кордоном в Чехії. Відповідач також не обґрунтував та не надав належних доказів того як він організовує своє матеріальне-побутове життя в цій країні, тобто за які кошти харчується, одягається, покриває інші життєво необхідні витрати. Натомість подана ним довідка, яка видана Управлінням з працевлаштування крайовий відділ про місто Прагу підтверджує тільки ту обставину, що відповідач має постійне місце проживання і не знаходиться в базі даних на отримання допомоги у зв`язку з матеріальною потребою або допомоги державної соціальної підтримки зазначеного органу.

Суд бере до уваги те, що позивачка працевлаштована, про що нею подано належний доказ про укладення та реєстрацію трудового договору з фізичною особою підприємцем. Натомість позивачка не надала належних доказів про розмір своєї заробітної плати. Адже за змістом письмового договору від 15.04.2024 між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_10 роботодавець зобов`язався оплачувати працю в розмірі не нижче встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на місяць.

У відповідності до закону «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальна заробітна плата в Україні встановлена, починаючи з 01.04.2024 у розмірі 8000 гривень. З огляду на таке позивачка має можливість і зобов`язана виконувати обов`язок щодо матеріального утримання своїх дітей в розмірі не менше 50 % чинного до застосування прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років. Цей розмір становить з 01.01.2024 суму 3196 гривень на одну дитину. Такий же обов`язок мінімального рівня закон передбачає і для відповідача. Суд зважає на те, що малолітні діти проживають з позивачкою, яка несе додатковий тягар як безпосереднього догляду за малолітніми дітьми, організацію їх матеріально-побутового життя, навчання в школі, здійснює необхідні контрольні функції за їх безпечним проживанням, а також створенням для цього відповідних умов, зокрема й щодо майнового обов`язку щодо сплати комунальних послуг на утримання житла. Натомість відповідач, по суті виконує тільки обов`язок матеріального забезпечення у виді надання коштів у грошовому виразі.

З огляду на викладене нормативно-правове обґрунтування, встановлені обставини в справі, подані в справу докази, які прийняті судом як належні, достатні, достовірні і допустимі. Суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі твердої грошової суми по 3500 гривень на кожну дитину, починаючи з дати подання до суду позовної заяви.

Цей висновок суду ґрунтується на виконання положень статей 180-184 СК України, а також відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, за якою держава учасниця Україна визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню, відповідно до положень ст. 141 ч.1 ЦПК України та закону «Про судовий збір», у такому порядку :

- 1211 грн 20 коп. з відповідача в користь позивачки (за вимоги про розірвання шлюбу, які оплачені позивачкою за подання цього позову) ;

- 1211 грн 20 коп з відповідача в користь держави (за аліментні вимоги, які не оплачувались позивачкою унаслідок пільги, передбаченої законом).

Інших судових витрат у справі не має.

Керуючись статтями 263-265, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ) 16.05.2013, який зареєстрований у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Міжгірського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 12.

Позов про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ) у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання неповнолітніх (малолітніх) дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі твердої грошової суми по 3500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 22.03.2024 і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Відмовити ОСОБА_1 у решті вимог про стягнення аліментів.

Рішення суду підлягає негайному виконанню у межах одного місячного платежу аліментних зобов`язань.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору:

- 1211 гривень 20 коп. у користь держави;

- 1211 гривень 20 коп. у користь ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Рішення складено 27.05.2024.

Суддя: В. П. Кривка