ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3021/24 Номер провадження 22-ц/814/3902/24Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Карпушина Г.Л.; суддів Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участі третьої особи державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович Олександри В`ячеславівни про визнання дій державного реєстратора протиправними, зобов`язання державного реєстратора вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати протиправними дії державного реєстратора виконкому Кременчуцької міської ради; зобов`язати державного реєстратора виконкому Кременчуцької міської ради внести до Державного реєстру відомості про зняття арешту, накладеного постановою прокурора прокуратури м. Кременчука від 26.02.2009 року на нежиле приміщення з додатковим входом з адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2.

В обгрунтування своїх вимог вказував, що йому на праві приватної власності належить нежиле приміщення з додатковим входом за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2, на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення ВМВ №186820 від 24.01.2009 року.

Зазначав, що під час розслідування кримінальної справи №09825014 постановою прокурора прокуратури м. Кременчука від 26.02.2009 року накладено обтяження за типом арешт нерухомого майна на вказане нежитлове приміщення, належне йому. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 27.02.2009 року за №8504608 Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови прокурора прокуратури м. Кременчука від 26.02.2009 року накладено обтяження за типом арешт нерухомого майна на вказане нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2, зазначивши власником ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене він звернувся до суду із позовом про зняття арешту з належного йому вказаного нежитлового приміщення, накладеного за постановою прокурора. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2024 року у справі №537/671/24 позов ОСОБА_1 задоволено, ухвалено зняти арешт з належного йому нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2, який зареєстрований 27.02.2009 року реєстратором Перша Кременчуцька нотаріальна контора, на підставі постанови прокурора м. Кременчука б/н від 26.02.2009 року.

Проте державним реєстратором Нестерович О.В. було відмовлено у виконанні судового рішення, посилаючись на те, що судовим рішенням скасовано обтяження у виді арешту, а не обтяження у виді зняття заборони відчуження нерухомого майна за №8504608.

Враховуючи викладене вважав, що державним реєстратором порушено його майнові права, а тому він звернутися до суду за захистом з позовом про оскарження дій державного реєстратора та зобов`язання його вчинити дії, відповідно до ст. 41, ст. 124 Конституції України, ст.391 ЦК України.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участі третьої особи державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович О.В., про визнання дій державного реєстратора протиправними, зобов`язання державного реєстратора вчинити дії.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що районний суд вийшов за межі заявлених вимог і всупереч рішенню Крюківського районного суду м. Кременчука, яке набрало законної сили, і згідно якого арешт із спірного нерухомо майна було знято постановив рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Враховуючи те, що районний суд не взяв до уваги встановлені судовим рішенням, у справі № 537/671/24, обставини де вказано, що рішенням знято арешт із спірного майна дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

26.11.2024 року від державного виконавця департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Нестерович О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони будучи належним чином повідомлені до суду не з`явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, визначених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №344564722 від 29.08.2023 року, об`єкт нерухомості за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 - належить різним особам. Зокрема за цією адресою вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом, площею 115,4 м2, реєстраційний номер 11361078, номер запису 260 в книзі ОН-2, належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу ВМВ №186820, 24.01.2009, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Татаринцевою І.А., р. № 318.

Разом з тим у Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нежитлове приміщення вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом, загальною площею 115,4 м2, що знаходиться за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , накладено два обтяження:

-№8504608 Заборона на нерухоме майно, зареєстрована 27.02.2009 14:46:00 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови б/н від 26.02.2009, прокуратура м. Кременчука, ст. слідчий Цифра К.А. , заявник: Прокуратура м. Кременчука, власник ОСОБА_2 ;

-№12218028 Арешт нерухомого майна, зареєстрований 28.02.2012 року о 14:45:50 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови про накладення арешту на майно, б/н, 06.02.2012 року, Кременчуцьке МУ УМВС України в Полтавській області, старший слідчий СВ Кременчуцького МУ Свіренко В.О., власник ОСОБА_1 , обтяжувач та заявник Кременчуцьке МУ УМВС України в Полтавській області. (а.с. 6-8).

Районним судом також встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2024 року у справі №537/671/24 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури про звільнення майна з-під арешту. Ухвалено зняти арешт з нерухомого майна, а саме з нежилого приміщення, вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом, загальною площею 115,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,, який зареєстровано 27.02.2009 14:46:00 за №8504608, реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови б/н від 26.02.2009, прокуратура м. Кременчука, ст. слідчий Цифра К.А., заявник: Прокуратура м. Кременчука. Рішення набрало законної сили .

У вищезазначеному рішення встановлено, що за інформаційною довідкою №344564722, що містить інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 29.08.2023,Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н ст. слідчого прокуратури м. Кременчука Цифри К.А. від 26.02.2009 накладено обтяження за типом арешт нерухомого майна на нежиле приміщення, вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом загальною площею 115,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , Власником вказаного нерухомого майна вказаний ОСОБА_2 .

Згідно листа, наданого Кременчуцькою окружною прокуратурою 20.10.2023 за вих.№52-185-23, вбачається, що прокуратурою здійснювалось досудове розслідування у кримінальній справі №09825014 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України. Вищевказана кримінальна справа скерована 25.09.2009 до Крюківського районного суду м. Кременчука для розгляду по суті. Іншими відомостями, які в запиті, зокрема щодо постанови про зняття арешту, Кременчуцька окружна прокуратура не володіє.

Згідно довідки, наданої Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області від 01.02.2024, кримінальна справа № 1п-163/2009 з поданням про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_2 знищена згідно із актом знищення № 9 від 20.09.2018.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.10.2009 у справі № 1п-163/2009 звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 175 КК України на підставі ч.3 ст. 175 КК України, скасовано запобіжний захід підписку про невиїзд. Постанова набрала законної сили.

Питання щодо зняття арешту з нежилого вбудованого адміністративного приміщення з додатковим входом загальною площею 115,4 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного в рамках кримінальної справи №09825014 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України, не вирішувалось.

Враховуючи те, що згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24.01.2009, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Татаринцевою І.А., зареєстрованого в реєстрі за №318, витягом з Державного реєстру правочинів №6931512 від 24.01.2009, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21847665 від 12.02.2009, власником на час накладення арешту на нерухоме майно нежиле приміщення, вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом загальною площею 115,4 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , як і на даний час, був не ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 районний суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. (а.с. 9-11).

Рішенням №73401033 від 30.05.2024 року державний реєстратор Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович О.В. відмовила у задоволенні заяви ОСОБА_1 про припинення обтяження речового права на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2024 року у справі № 537/671/24, оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Під час розгляду справи районний суд визначив, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір має приватноправовий характер.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходи з того, що державним реєстратором було встановлено, що у поданому заявником ОСОБА_1 рішенні суду ухвалено зняти арешт з майна, зареєстрований у Реєстрі за №8504608,в той час як у Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис №8504608 про інше обтяження, а саме Заборону на нерухоме майно, та окрім того в Реєстрі наявне обтяження цього майна у виді арешту, але за №12218028, накладений на майно ОСОБА_1 28.02.2012 року за постановою старшого слідчого СВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області Свіренко В.О. 06.02.2012 року, і питання про це обтяження не вирішувалося судом у справі №537/671/24, і не було предметом розгляду.

Районний суд зазначив, що арешт майна та заборона на відчуження нерухомого майна є різними (самостійними) видами (способами) обтяження майна.

Враховуючи викладене, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження, а тому районний суд дійшов висновку, що державний реєстратор відмовив позивачу у проведенні реєстраційних дій з дотриманням п.5 ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прийняла рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №73401033 від 30.05.2024 року.

Враховуючи те, що вимога про зобов`язання державного реєстратора вчинити дії, а саме внести до Державного реєстру відомості про зняття арешту є похідною віг вимоги про визнання дій неправомірними, відсутні підстави для її задоволення.

Окрім того районний суд зазначив, що позовна вимога про зобов`язання державного реєстратора вчинити дії у сфері державної реєстрації прав, суперечить вимогам ст.11 Закону №1952-IV, оскільки державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Також районний суд вважав, що виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не може бути відповідачем у цій справі.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками районного суду з огляду на наступне.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 просив визнати дії державного реєстратора про відмову в проведенні реєстраційних дій неправомірними та зобов`язати Державного реєстратора внести до Державного реєстру відомості про зняття арешту з належного йому нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2, який зареєстрований 27.02.2009 року реєстратором Перша Кременчуцька нотаріальна контора, на підставі постанови прокурора м. Кременчука б/н від 26.02.2009 року.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких справ встановлено інший порядок судового провадження. Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади( у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Визначальним критерієм здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, а визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії органу влади чи місцевого самоврядування.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

У даному випадку ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, зазначав, що йому належить право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2, проте на вказане майно під час розслідування кримінальної справи №09825014 постановою прокурора прокуратури м. Кременчука від 26.02.2009 року накладено обтяження за типом арешт нерухомого майна на вказане нежитлове приміщення, належне йому. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 27.02.2009 року за №8504608 Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови прокурора прокуратури м. Кременчука від 26.02.2009 року накладено обтяження за типом арешт нерухомого майна на вказане нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2, зазначивши власником ОСОБА_2 .

У зв`язку із чим він звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив звільнити майно з -під арешту.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2024 року у справі №537/671/24 позов ОСОБА_1 задоволено, ухвалено зняти арешт з належного йому нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2, який зареєстрований 27.02.2009 року реєстратором Перша Кременчуцька нотаріальна контора, на підставі постанови прокурора м. Кременчука б/н від 26.02.2009 року.

Разом з тим, державним реєстратором Нестерович О. було відмовлено у виконанні судового рішення, посилаючись на те, що судовим рішенням скасовано обтяження у виді арешту, а не обтяження у виді зняття заборони відчуження нерухомого майна за №8504608.

Тобто позивачем оскаржуються дії державного реєстратора щодо не внесення запису про зняття арешту з майна.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації.

Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункт другий частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV).

У пункті п`ятому частини третьої статті 10 та у статті 11 Закону № 1952-IV вказано, що державний реєстратор відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. При цьому втручання будь-яких осіб, у тому числі державних органів, у діяльність державного реєстратора забороняється.

Частиною першою статті 24 Закону № 1952-IV передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав.

Тобто у даному випадку підставою для відмови зазначено пункт 5 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV. Це свідчить про наявність спору між заявником, що звернувся із заявою про внесення до Державного реєстру відомостей про зняття арешту, та державним реєстратором, який вчиняє такі дії.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду (частина перша статті 37 Закону № 1952-IV).

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (провадження № 12-58гс18).

У справі, яка переглядається, правовідносини виникли між ОСОБА_1 і державним реєстратором з приводу внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про зняття арешту з майна.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що у даній справі виникли саме публічно-правові відносини, оскільки державний реєстратор діє як суб`єкт владних повноважень, дії якого позивач вважає неправомірними та такими, що порушують його права. Тобто, при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті статті 24 Закону № 1952-IV, і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 490/5986/17.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає за необхідне закрити провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає розгляду в суді у порядку цивільного судочинства. При цьому позивачу слід роз`яснити про його право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги./

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження у справі закрити.

Оскільки колегія суддів зробила висновок, що позовні вимоги повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства, відтак рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 вересня 2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 376, 377, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 вересня 2024 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участі третьої особи державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович Олександри В`ячеславівни, про визнання дій державного реєстратора протиправними, зобов`язання державного реєстратора вчинити дії - закрити.

Повідомити ОСОБА_1 про віднесення розгляду справи за його заявою до юрисдикції адміністративних судів.

Роз`яснити ОСОБА_1 право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Київського апеляційного суду з заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 16 грудня 2024 року.

Головуючий суддя : ________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.Б. Бутенко ___________________ О.І. Обідіна