ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/750/24 Справа № 191/807/23 Суддя у 1-й інстанції - Прижигалінська Т.В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
04 грудня 2024 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Петешенкової М.Ю.,
суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,
при секретарі - Шавкун Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року та додаткове рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 на подання позову та поновлено цей строк. Визнано протиправним та скасовано наказ (розпорядження) АТ «Українська залізниця» в особі Регіонального філії «Придніпровська залізниця» від 08 вересня 2022 року № НОК-1022/ОС про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на роботі з 15 вересня 2022 року на посаді старшого інструктора відділу організації охорони вантажів та об`єктів структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 вересня 2022 року по 18 червня 2024 року у розмірі 208 522,82 грн з вирахуванням обов`язкових податків та зборів. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2147,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у розмірі 10471,67 грн за час вимушеного прогулу за один місяць (а.с.7-13 Том ІІ).

01 липня 2024 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено у справі додаткове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн (а.с.15,16 Том ІІ).

Не погодившись з рішеннями суду, АТ Українська залізниця звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просили скасувати рішення суду від 18 червня 2024 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, та скасувати додаткове рішення, відповідно.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» залишено без задоволення. Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року та додаткове рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2024 року залишено без змін (а.с.119-128 Том ІІ).

12 листопада 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кучерука А.В. звернулася до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що під час прийняття рішення, колегія суддів не вирішила питання розподілу судових витрат, які понесла позивач у зв`язку із переглядом справи в апеляційній інстанції (а.с.129 Том ІІ).

15 листопада 2024 року відповідач подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи тим, що укладений між позивачем і адвокатським бюро Кучерука Консільєрі договір про надання правової допомоги не містить такої обов`язкової умови договору з адвокатом, як гонорар. Не містять цієї умови і інші надані суду документи, отже, між сторонами не погоджено порядок сплати та розмір гонорару, як єдиною можливою формою оплати правничої допомоги адвоката. Акт про приймання-передачу наданих юридичних послуг від 02 вересня 2024 року на суму 1500 грн. та рахунок на оплату №2/24 від 02 вересня 2024 року на цю суму свідчать лише про виставлення адвокатським бюро рахунку за підготовку, написання та подання відзиву на апеляційну скаргу, але не свідчать про оплату позивачем таких послуг, що не може, на думку відповідача, вважатись фактично понесеними витратами. Також в цих документах не мітиться підписів сторін договору, що вбачається з наданих в Електронному суді документів, натомість підписи містяться на окремому аркуші документів, що не свідчить про підписання сторонами договору таких письмових документів (а.с.133-,134 Том ІІ).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, колегія суддів вважає за необхідне заяву задовольнити з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Після подання у серпні 2024 року відзиву на апеляційну скаргу АТ Українська залізниця, позивачем заявлялось про те, що остання понесла витрати на правову допомогу, зокрема, в апеляційній інстанції, у розмірі 1500 грн, надавши ордер на надання правничої допомоги від 01 серпня 2024 року, виданий адвокатом Кучеруком А.В. на представлення інтересів позивача в Дніпровському апеляційному суді при розгляді даної справи, акт №2 від 02 вересня 2024 року приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору про надання юридичних послуг №36/ФО-АБ/22 від 15 грудня 2022 року на суму 1500 грн, рахунок на оплату №2/24 від 02 вересня 2024 року на ту ж саму суму з підписом позивача про його отримання, договір про надання юридичних послуг №36/ФО-АБ/22 від 15 грудня 2022 року.

Колегією суддів встановлено, що адвокат Кучерук А.В., як керівник АО Кучерука Консільєі, виконав вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України та подав документальне підтвердження таких витрат позивача ОСОБА_1 у встановлений цією нормою строк.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з п.п.1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Колегія суддів відзначає, що враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28 вересня 2023 року у справі 686/31892/19, колегія суддів визначає розмір відшкодування витрат на правничу допомогу у відповідності до фактично наданих адвокатами робіт.

Так, Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

В підтвердження повноважень та визначення розміру судових витрат та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката суду наданий:

- ордер на надання правничої допомоги від 01 серпня 2024 року, виданий адвокатом Кучеруком А.В. на представлення інтересів позивача в Дніпровському апеляційному суді при розгляді даної справи, акт №2 від 02 вересня 2024 року приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору про надання юридичних послуг №36/ФО-АБ/22 від 15 грудня 2022 року на суму 1500 грн, рахунок на оплату №2/24 від 02 вересня 2024 року на ту ж саму суму з підписом позивача про його отримання, договір про надання юридичних послуг №36/ФО-АБ/22 від 15 грудня 2022 року (а.с.56-60 Том ІІ).

В акті №2 від 02 вересня 2024 року приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору про надання юридичних послуг №36/ФО-АБ/22 від 15 грудня 2022 року зазначено зміст наданих правових послуг, зокрема, підготовка, написання, подання відзиву на апеляційну скаргу, підготовка інших процесуальних документів в суді апеляційної інстанції, участь у судових засіданнях у справі на загальну суму 1500 грн, що надавались адвокатом Кучеруком А.В. та що узгоджено з позивачем, у відповідності до умов оговору, з визначенням витраченого ним часу та вартістю однієї години за надані послуги.

Колегія суддів доходить висновку, що витрати позивача, які понесла остання під час перегляду справи в апеляційному порядку, є співмірними з наданими послугами та відповідають складності письмових документів, враховуючи взяття участі в судових засідання адвокатом Кучеруком А.В., що підтверджується матеріалами справи.

Разом з цим колегія суддів наголошує, що заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі не може прийняти до уваги, оскільки за усталеною судовою практикою Верховного Суду, суд не може втручатись в умови договору учасника справи та адвоката, а фактичної сплати понесених витрат не вимагається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем в Дніпровському апеляційному суді на загальну суму 1 500 грн, що на переконання колегії суддів буде співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення його на відповідача, враховуючи задоволення позову та залишення без змін судових рішень суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 270, 368, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1500,00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю.Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна