Справа № 404/2933/22
Номер провадження 2/404/710/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, Департамент надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, про зняття арешту з нерухомого майна, суд

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, Департамент надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, просила скасувати арешт з нерухомого майна, а саме 1/2 частини квартири у АДРЕСА_1 . Запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстровий №2741273, внесений 15.09.2006 р. реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області та запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстровий №10948808,внесений 16.03.2011 р. Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що ОСОБА_5 (рідний син позивача) на праві приватної спільної часткової власності належала 1/2 частини квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частина вказаної квартири належить позивачу ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті позивач звернулася до нотаріуса для оформлення свого права на спадщину за законом на 1/2 частину зазначеної вище квартири та отримання свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовила їй в оформленні документів в зв`язку з тим, що на спадкове майно накладений арешт.

Згідно з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 15 вересня 2006р. за № 3741273 реєстратором - Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області було зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови б/н слідчого СВ Кіровського ВМ Гуцул М.С. від 15 вересня 2006р.

Постанова слідчого була винесена у рамках кримінальної справи відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених статті 185 частин 2,3 КК України.

ОСОБА_4 була однією з потерпілих у згаданої кримінальної справі.

З вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2007р. вбачається, що із засудженого ОСОБА_5 належало до стягнення на користь ОСОБА_4 3450 грн.

У матеріалах кримінальної справи є заява ОСОБА_4 від 25 червня 2010р. про видачу та отримання дублікату виконавчого листа 15 липня 2010р. щодо стягнення з ОСОБА_5 .

Державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ на примусове виконання було прийнято дублікат виконавчого листа по справі № 1-26/2007, виданий Кіровським районним народним судом м. Кіровограда по заяві відповідача ОСОБА_4 .

Постановою Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 лютого 2011р. за № 21839109 був накладений арешт на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належала боржнику ОСОБА_5 .

Згідно з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 16 березня 2011р. за № 10948808 реєстратором - Кіровоградська філія ДП «Інформаційний центр» МЮ України було зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 21839109 від 16 лютого 2011р. Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ.

Позивач звернулася із заявою від 28 серпня 2020р. до Фортечного відділу ДВС у м. Кропивницькому про зняття арешту з майна, (1/2 частки квартири, належної ОСОБА_5 ) зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 .

Листом за № 87455 від 06 жовтня 2020р. Фортечний відділ ДВС у м. Кропивницькому повідомив позивачу, що згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що перебувало на виконанні виконавче провадження, а саме: виконавчий лист № 1-26 від 13 липня 2010р. виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості в сумі 3450,00 грн., яке було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

При цьому, державний виконавець, при закритті провадження самостійно арешт з майна боржника не зняв, а порадив заявнику звернутися до суду.

Позивач вдруге звернулася із заявою про зняття арешту з майна, (1/2 частки квартири, належної ОСОБА_5 ) зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 .

Листом за № 22644/11-33 від 08 червня 2022р. позивачу було повідомлено, що згідно інформації, що міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, виконавчі провадження, в рамках винесеної постанови про арешт від 16 березня 2011р., в яких боржником являється ОСОБА_5 не значаться.

Окрім цього, у зазначеному вище листі позивачу було повідомлено, що більш детальної інформації надати неможливо, виконавчі провадження знищені. ВДВС запропонував позивачу, відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» звернутися до суду за зняттям арешту з майна.

Вказано, що в рамках одного кримінального провадження двічі був накладений арешт на 1/2 частини квартири, яка перебувала у спільної часткової власності ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_1 . Перший раз на досудовому слідстві, другий раз під час виконання вироку суду.

Вважає, що її право (як спадкоємця) було порушено відмовою Фортечного ВДВС самостійно винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна, яка датована 16 лютого 2011р., в зв`язку з чим позивач звернулась до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2023 року залучено до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

У судове засідання від представника позивача, адвоката Комякової О.Д. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Представник Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області, Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є спадкоємицею після смерті сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно 1/2 частина квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для оформлення права на спадщину за законом на 1/2 зазначеної вище квартиру та отриманням свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовила їй в оформленні документів в зв`язку з тим, що на спадкове майно накладений арешт.

Згідно з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 15 вересня 2006р. за № 3741273 реєстратором - Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області було зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови б/н слідчого СВ Кіровського ВМ Гуцул М.С. від 15 вересня 2006р. Постанова слідчого була винесена у рамках кримінальної справи відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених статтею 185 частин 2,3 КК України.

ОСОБА_4 була однією з потерпілих у згаданої кримінальної справі, про що свідчить вирок по справі. Із засудженого ОСОБА_5 належало до стягнення на користь ОСОБА_4 3450 грн. У матеріалах кримінальної справи є заява ОСОБА_4 від 25 червня 2010р. про видачу та отримання дублікату виконавчого листа 15 липня 2010р. щодо стягнення з ОСОБА_5 .

Державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ на примусове виконання було прийнято дублікат виконавчого листа по справі № 1-26/2007, виданий Кіровським районним народним судом м. Кіровограда по заяві ОСОБА_4 .

Постановою Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 лютого 2011р. за № 21839109 був накладений арешт на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належала боржнику ОСОБА_5 .

Згідно з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 16 березня 2011р. за № 10948808 реєстратором - Кіровоградська філія ДП «Інформаційний центр» МЮ України було зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 21839109 від 16 лютого 2011р. Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ.

Листом за № 87455 від 06 жовтня 2020р. Фортечний відділ ДВС у м. Кропивницькому повідомив позивачу, що згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що перебувало на виконанні виконавче провадження, а саме: виконавчий лист № 1-26 від 13 липня 2010р. виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості в сумі 3450,00 грн., яке було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Державний виконавець, при закритті провадження самостійно арешт з майна боржника не зняв, а порадив заявниці звернутися до суду.

Листом за № 22644/11-33 від 08 червня 2022р. позивачу було повідомлено, що згідно інформації, що міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, виконавчі провадження, в рамках винесеної постанови про арешт від 16 березня 2011р., в яких боржником являється ОСОБА_5 не значаться. У зазначеному листі було повідомлено, що більш детальної інформації надати неможливо, виконавчі провадження знищені. ВДВС запропонував позивачу, відповідно до статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» звернутися до суду за зняттям арешту з майна.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про скасування державної реєстрації прав до державного реєстру прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

У відповідності до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зазначені принципи сформулювано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невідємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «ОСОБА_2 проти Італії» (Іmmobiliare Saffi v. Italу), заява № 22774/93, п. 44, ЕCHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року). Суд наголошує на тому, шо перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Іatridis v. Grеесе) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ЕCHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Sеrіеs А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Кushoglu v. Виlgаrіа), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року)/

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

Статтями 316-320, 321, 328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена суд.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном.

Тобто, підставою подання позову у справі є спричинення порушення однієї із складових права власності, визначеної ч. 1 ст. 317 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218, частини 5 ст. 1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Таким чином, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , його мати набула права на спадщину.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності.

Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Отже, наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно та стало підставою для відмови нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц, у якій також зазначено, що у спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у гл. 29 ЦК України.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності ОСОБА_5 припинилося внаслідок смерті останнього, з вказаних підстав позивач як спадкоємець, який прийняв спадщину, звернулась до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, позивач має право на усунення перешкод у праві власності в порядку ст.391 ЦК України.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно спадкодавця, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до висновку, що є всі правові підстави для скасування заборони на відчуження вказаного позивачем нерухомого майно, тому позов підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 2,4,5,10,12,13,76-81,83,89,95,229, 258,259,263-265,268,272,273,352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт з нерухомого майна, а саме - 1/2 частини квартири у АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстровий № 3741273, зареєстрований 15.09.2006р., 15:13:48 за № 3741273, реєстратором: Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області, підстава обтяження: постанова б/н, 15.09.2006, слідчий СВ Кіровського ВС, Гуцул М.С. та запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстровий № 10948808, внесений 16.03.2011р. 17:44:24 за № 10948808, реєстратором: Кіровоградська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 21839109, 16.02.2011, Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ ( ОСОБА_6 ).

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: не встановлено.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ІПН: не встановлено.

Третя особа: Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 25006, м. Кропивницький, вул. Театральна, буд. 32/29.

Третя особа: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, місцезнаходження: 25006, м. Кропивницький, вул. В. Чорновола, буд.1-г.

Третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, місцезнаходження: 25006, м. Кропивницький, вул. А. Паученка, буд.41/26.

Повний текст судового рішення складено 16.05.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда