Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24.10.2024 м. Турка

Справа № 458/825/24

Провадження №2/458/292/2024

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Волинець М.З.

за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р.,

а також сторін у справі:

позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ

«ЕЙС»- не з`явився,

представник позивача Тараненко А.І. - не з`явився,

відповідач ОСОБА_1 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (місце знаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005, Код ЄДРПОУ - 42986956) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТОВ/«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» через систему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 26895 грн., яка складається з 6930 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 19965 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками, 2422 грн 40 коп. судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

16.04.2023 між ТОВ «Качай Гроші» ( первісний кредитор, кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 , укладено Договір кредитної лінії №00-7590353 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт - https://kachay.com.ua/ та ознайомився з актуальною редакцією правил надання грошових коштів у позику, зареєструвавшись на сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту кредитодавця, тобто, вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача.

Відповідно до умов договору відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 6930 грн.

Відповідно до п.2.3 Розділу 2 кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту Позичальника, емітовану банком України.

За надання кредиту, відповідач зобов`язався сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 330,00 (триста тридцять ) грн та доручив кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії із суми кредиту, що підлягає перерахуванню позичальнику згідно Договору.

Отже, відповідачу ОСОБА_1 була перерахована сума кредиту 6600,00 грн, за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання Кредиту.

На виконання умов договору ТОВ «Качай Гроші» свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконав, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 26895 грн, яка складається з 6930 грн 00 коп. - заборгованість за тілом та 19965 грн 00 коп. заборгованість за відсотками.

30.10.2024 між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу №30102023, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №00-7590353 від 16.04.2023 на загальну суму 26895 грн.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач свого зобов`язання належним чином не виконував, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії №00-7590353 від 16.04.2023 у розмірі 26895 грн. та судові витрати по справі.

Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Турківського району суді Львівської області від 11.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 07.10.2024 о 09:20 год. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребуванням доказів по справі в порядку ч.2 ст.84 ЦПК України.

02.10.2024 на виконання ухвали Турківського районного суду Львівської області надійшли витребувані судом з АТ КБ «ПриватБанк» докази у даній справі, зокрема щодо зарахування на картку, емітовану на ім`я ОСОБА_1 коштів на суму 6600 грн. Також листом від 07.10.2024 АТ КБ «ПриватБанк» повідомив про збір запитуваної інформації, про наявність якої повідомить суд.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання повторно не з`явився. Причин неявки не повідомив, відзиву не подав, заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подав.

Ухвалою суду від 24.10.2024 постановлено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

16.04.2023 між ТОВ «Качай Гроші» (первісний кредитор, кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 , укладено договір кредитної лінії №00-7590353 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до укладеного договору відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 6930 грн на строк 120 днів до 14.08.2023 або достроково (п. 1.3. Договору), шляхом перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту на карту позичальника № НОМЕР_2 , яка зазначається у форматі НОМЕР_4, емітовану банком України (п.2.2.).

За надання кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити комісію у розмірі 330 грн, Позичальник доручає Кредитодавцю розмір зазначеної комісії із суми кредиту, тобто Позичальнику перераховується сума кредиту 6600 (шість тисяч шістсот) грн за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту (п. 2.2.1.). Договір підписано у формі електронного документа підписаного з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора з боку позичальника (п. 7.11 Договору).

Відповідачем ОСОБА_1 договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 5556F, який відправлено: 2023-04-16 о 16:32:49, введено: 2023-04-16 о 16:33:10, який було надіслано на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , що підтверджується копією зазначеного договору №00-7590353 від 16.04.2023 та довідкою про ідентифікацію.

Відповідно до договору факторингу № 30102023 від 30.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Качай Гроші» ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників.

Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 30102023 від 30.10.2023 від ТОВ «Качай Гроші» до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 26895 грн. 00 коп.

Відповідно до графіку платежів, Додаток №1 до Кредитного договору №00-7590353 від 16.04.2023, загальна вартість кредиту становить26730 грн 00 коп., що складається з 6600 грн 00 коп. - суми кредиту за договором, 330 грн 00 коп. - комісії за надання кредиту, 19800 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом.

Також, 16.04.2023 року ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора підписав паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування.

Відповідно до повідомлення ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс» від 10.11.2023 за період з 29.09.2022 по 01.05.2023 через компанію ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс» було проведено успішні виплати кредиту на сайті https://kachay.com.ua/, в тому числі і ОСОБА_1 : ID транзакція -, дата транзакції - 2023-04-16 16:33:11, сума - 6600, ПІБ - ОСОБА_1 , ІПН- НОМЕР_1 , маска карти клієнта - НОМЕР_2 , що також підтверджується додатком до вказаного повідомлення, де відповідач зазначений під порядковим номером 998.

Згідно детального розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №00-7590353 від 16.04.2023 станом на 30.10.2023, заборгованість відповідача ОСОБА_1 складає - 26895 грн, із них: 6930 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 19965 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до договору факторингу № 30102023 від 30.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Качай Гроші», ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, де під порядковим номером 2223 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору № 00-7590353 від 16.04.2023, сума заборгованості 26895 грн.

ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» є фінансовою установою, яка здійснює діяльність з надання інших фінансових послуг.

Таким чином позивач є новим кредитором за договором кредитної лінії № 00-7590353 від 16.04.2023.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованості за кредитним договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, тому у розглядуваному випадку необхідно виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначеного договору у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

За таких обставин, у позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорі, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положенями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс - коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет - магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Пунктом 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно з ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

З матеріалів справи слідує, що 16.04.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір кредитної лінії №00-7590353 на суму 6930 грн, 6600 грн тіла кредиту та 330 грн комісії, сплаченої за надання кредиту (п. 2.2.1. Договору).

Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу за договором кредитної лінії №00-7590353 від 16.04.2023 в розмірі 6930 грн.

Щодо стягнення процентів за кредитним договором суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно приписів ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Пунктом 1.4.1 кредитного договору, передбачено 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування (знижена процентна ставка).

Пунктом 1.4.2. встановлено стандартну процентну ставку - 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, у межах строку надання кредиту.

Згідно виписки з особового рахунку відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №00-7590353, заборгованість перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за кредитним договором № 00-7590353 від 16.04.2023, станом на 06.08.2024 (включно) складає: 26895 грн 00 коп., із них: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 6930 грн 00 коп., прострочена заборгованість за процентами в розмірі - 19965 грн 00 коп.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови договору кредитної лінії № 00-7590353 від 16.04.2023 належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги.

Розподіл судових витрат.

Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, зважаючи на позиції сторін щодо цього питання, дійшов такого висновку.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору про надання правничої допомоги №17/06/24-01 від 17.06.2024, які заявив до стягнення з відповідача.

На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правничої допомоги №17/06/24-01 від 17.06.2024; додаткову Угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги №17/06/24-01 від 17.06.2024; акт прийому-передачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №17/06/24-01 від 17.06.2024 згідно якого, загальна вартість послуг складає 6000 грн, а саме: складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-7590353 від 16.04.2023 - 4000 грн (2 години), вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_1 , за кредитним договором №00-7590353 від 16.04.2023 - 500 грн (1 година), надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-7590353 від 16.04.2023 - 500 грн (1 година), підготовка адвокатського запиту про зарахування/перерахування коштів на картковий рахунок боржника - ОСОБА_1 за кредитним договором №00-7590353 від 16.04.2023- 500 грн (1 година), підготовка клопотання про витребування інформації щодо зарахування/перерахування коштів на картковий рахунок боржника - ОСОБА_1 за кредитним договором №00-7590353 від 16.04.2023 - 500 грн (1 година); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956; адвокатський запит від 02.08.2024; копію ордера серії АА №1471096; довіреність від 30.10.2023

Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини /ЄСПЛ/, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

В пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Разом з тим, суд не позбавлений об`єктивної можливості оцінити рівень адвокатських витрат, достовірно встановити несення таких витрат позивачем, а також обґрунтованість рівня їх вартості.

Суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, однак в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розглядуваній цивільні справі у розмірі 6000 грн, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився.

Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, а також те, що адвокатському бюро позивачем доручено надавати юридичну допомогу по захисту прав позивача щодо 400 боржників у категорії справ як розглядувана, тобто однотипних, суд вважає їх істотно завищеними та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн.

З врахуванням ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 259, 223, 263, 265, 268, 273, 280-285, 354-355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (місце знаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005, Код ЄДРПОУ - 42986956) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-7590353 від 16.04.2023 у розмірі 26895 ( двадцять шість тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок, яка складається з 6930 (шість тисяч дев`ятсот тридцять) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту та 19965 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 00 копійок заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місце знаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005, Код .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Рішення складено та підписано 24.10.2024.

Суддя Марія ВОЛИНЕЦЬ