Номер провадження: 22-ц/813/4515/24
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

21.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого: Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІІР ПРОПЕРТІ»,

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про визнання зловживання процесуальними правами у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР ПРОПЕРТІ» на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2023 року,

встановив:

В провадженні апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР ПРОПЕРТІ» на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2023 року.

15.05.2024 на електрону пошту апеляційного суду, від ОСОБА_1 надійшло клопотання про визнання зловживання процесуальними правами, у якому останній просить суд повернути апеляційну скаргу скаржнику з метою запобігання зловживанню процесуальними правами та спонукання ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» до добросовісного виконання процесуальних прав; визнати дії відповідача по перешкоджанню здійснення судом розгляду справи по суті та затягуванню термінів на оскарження рішень щодо визначення підсудності зловживання процесуальними правами; застосувати до відповідача ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» захід процесуального примусу у вигляді штрафу.

Апеляційний суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених ч. 9 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно зі ч. 2 ст. 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Зматеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.09.2023 передано матеріали цивільної справи №947/27723/23 за вказаною позовною заявою ОСОБА_1 за територіальною юрисдикцією до Приморського районного суду м. Одеси.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, 20.09.2023 ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» подало апеляційну скаргу, яку ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.09.2023 було залишено без руху, у зв`язку із несплатою скаржником судового збору. Оскільки скаржником у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги усунуті не були, а саме: апелянтом не надано доказів сплати судового збору, ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.12.2023 вищевказану апеляційну скаргу ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» повернуто особі, яка її подала. При цьому, апеляційним судом апелянту було роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням наданого роз`яснення у вищевказаній ухвалі апеляційного суду, 28.02.2024 ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» подало апеляційну скаргу, в додатках до якої долучило квитанцію про сплату судового збору.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 статті 129 Конституції України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково ( частина 1 статті 17 та частина 1 статті 352 Цивільного процесуального кодексу України).

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

З урахуванням вищевикладеного, будь яких зловживань процесуальними правами з боку відповідача судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття до ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» заходів примусу за зловживання процесуальними правами, оскільки відсутні докази того, що такі дії, здійснюються ним з метою затягування процесуальних строків розгляду справи судом першої інстанції та перешкоджання розгляду позову по суті в розумні терміни.

Керуючись ст.ст.143, 144, 148,353 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання зловживання процесуальними правами відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева