Справа № 194/921/23
Провадження № 2/185/274/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання договору дійсним, встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 у якому просили суд: визнати дійсним договір міни нерухомого майна, укладений між позивачами та відповідачем зареєстрований 31.08.1999 року Павлоградською товарною біржею, згідно якого двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 належну ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обміняли на належний ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_2 , розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель Богданівської сільської ради; встановити факт, що має юридичне значення, а саме, неправильного написання адреси розташування житлового будинку АДРЕСА_2 набутого позивачами в частині 1 договору міни нерухомого майна, реєстраційний номер 08/16-НДТ, зареєстрованого 31.08.1999 року Павлоградською товарною біржею, замість правильної адреси розташування житлового будинку АДРЕСА_2 .

У обґрунтування позову позивачі зазначили, що 31.08.1999 року Павлоградською товарною біржею було зареєстровано договір міни нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обміняли двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на належний ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_2 , розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель Богданівської сільської ради. Умови договору міни були повністю виконані сторонами, ніким не оспорені, право набувачів на житловий будинок, згідно вимог діючого на той час законодавства України було зареєстровано КП Павлоградське МБТІ. Відсутність нотаріального посвідчення договору міни нерухомого майна перешкоджає позивачем зареєструвати право власності на свою частку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Спадкоємцями ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 , його донька, ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_6 ) та його син ОСОБА_2 . Спадкоємці своєчасно подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . До складу спадкової маси серед іншого майна також входить вище названий житловий будинок. Після спливу шестимісячного строку від дати смерті ОСОБА_4 , спадкоємці звернулись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, однак нотаріусом було повідомлено, що спадкоємцям необхідно звернутись до суду з позовом про визнання правочину, дійсним. Крім того, під час оформлення технічного паспорта на житловий будинок, було виявлено розбіжність в адресі розташування житлового будинку, яка, як виявилось, помилково невірно зазначена в договорі міни нерухомого майна, а саме, фактично житловий будинок розташований по провулку ОСОБА_7 , а в договорі міни нерухомого майна зазначено, що будинок розташований на АДРЕСА_2 .

Представник позивачів в судове засідання не з`явилися, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, була належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.

Третя особа Виконавчий комітет Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

З`ясував обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд встановив наступне.

31.08.1999 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3 було укладено договір міни нерухомого майна відповідно до якого, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обміняли двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на належний ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_2 , який складається з: будинку цегляного, загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 32.1 кв. м. позначеного на плані літерою «А», з надвірними будівлями : літньою кухнею цегляною, позначеною на плані літерою «Б», сараєм дерев`яним позначеним на плані літерою «В», колодязем земляним на плані за № 1-2, огорожею дерев`яною позначеною на плані за № 1-5, розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель Богданівської сільської ради.

Вказаний договір було укладено та зареєстровано на Павлоградській товарній біржі 31.08.1999 року за № 08/16-НД (а.с. 11).

06.09.1999 року договір міни від 31.08.1999 року зареєстрований Павлоградською товарною біржею за р 08/16-НДТ записано в реєстрову книгу № 16-210 (а.с.18)

Як зазначили позивачі у позові, умови договору сторонами були виконані в повному обсязі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Спадкоємці померлого ОСОБА_4 - дружина ОСОБА_1 , донька, ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_6 ) та син ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. До складу спадщини входить в тому числі і будинок АДРЕСА_2 .

Постановою державного нотаріуса Другої Павлоградської державної нотаріальної контори від 09.01.2024 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на належну йому частку житлового будинку АДРЕСА_3 у зв`язку з тим, що документ, який посвідчує право власності на вищевказане спадкове майно є нікчемним.

Відсутність нотаріального посвідчення договору міни нерухомого майна перешкоджає спадкоємцям оформити свої права на спадкове майно до складу якого серед іншого майна входить і частка належна померлому на підставі договору міни нерухомого майна зареєстрованого Павлоградською товарною біржею, а також перешкоджає позивачем зареєструвати право власності на свою частку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, під час виготовлення технічного паспорту на житловий будинок позивачами була виявлена помилка у договорі міни нерухомого майна, а саме, фактично житловий будинок розташований по провулку ОСОБА_7 , а в договорі міни нерухомого майна зазначено, що будинок розташований на АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.

Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» № 1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року згідно ч. 2 якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

В укладеному договорі міни нерухомого майна сторони повністю погодили усі істотні умови біржового договору, всі зобов`язання за договором міни сторонами виконані в повному обсязі. Також факт міни нерухомого майна і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

Оскільки позивачі повністю виконали умови договору міни нерухомого майна, фактично володіють об`єктом нерухомості, договір міни нерухомого майна не визнавався недійсним, позивачі, на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 ЗУ «Про власність» набули право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володіють ним. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу нерухомого майна в судовому порядку немає.

Стосовно встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту невірного написання адреси розташування житлового будинку.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільний процесуальний кодекс України не забороняє об`єднувати в одному провадженні вимоги, що розглядаються за різними видами провадження, насамперед, позовного і окремого.

Сукупністю наявних у справі доказів судом встановлено, що у договорі міни від 31.08.1999 року дійсно була допущена помилка у написанні адреси житлового будинку, а саме замість вірного «провулок Чкалова, с. Богданівка» вказано невірно « АДРЕСА_2 ». На даний час відсутня можливість виправити вказану помилку у позасудовому порядку.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11-13, 81, 95, 263-265, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання договору дійсним, встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна, реєстраційний номер 08/16-НДТ, укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 31.08.1999 року Павлоградською товарною біржею, згідно якого двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 належну ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обміняли на належний ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_2 , який складається з: будинку цегляного, загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 32.1 кв. м. позначеного на плані літерою «А», з надвірними будівлями: літньою кухнею цегляною, позначеною на плані літерою «Б», сараєм дерев`яним позначеним на плані літерою «В», колодязем земляним на плані за № 1-2, огорожею дерев`яною позначеною на плані за № 1-5, розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель Богданівської сільської ради.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт невірного написання адреси розташування житлового будинку АДРЕСА_2 набутого ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині 1 договору міни нерухомого майна, реєстраційний номер 08/16-НДТ, зареєстрованого 31.08.1999 року Павлоградською товарною біржею, замість правильної адреси розташування житлового будинку АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа : Виконавчий комітет Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, Павлоградський район, вул. Українська, 35-А.

Суддя С. Г. Юдіна