УХВАЛА

16 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 535/508/23

провадження № 61-12354 ск 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу Борівської селищної ради Ізюмського району Харківської області, подану її представником ОСОБА_1 , на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2024 року у справі за позовом керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області до Борівської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

1. У квітні 2023 року керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави звернувся до Котелевського районного суду Полтавської області з позовом до Борівської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення ХІV сесії VIII скликання Борівської селищної ради від 02 серпня 2021 року №l17 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Борівської селищної ради, за межами населених пунктів, гр. ОСОБА_2 », яким передано ОСОБА_2 власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га /кадастровий номер :01:005:0325/ за межами населених пунктів на території Борівської селищної ради Харківської області; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:005:0325, укладений 06 листопада 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений та зареєстрований 06 листопада 2021 року за № 1849 приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бондаренком О. I.; зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути у комунальну власність територіальної громади Борівської селищної ради Харківської області земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га /кадастровий номер :01:005:0325/ яка знаходиться за межами населених пунктів на території Борівської селищної ради Харківської області.

2. Котелевський районний суд Полтавської області заочним рішенням від 28 травня 2024 рокупозов керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області задовольнив повністю. Визнав незаконним та скасував рішення XIV сесії VIII скликання Борівської селищної ради від 02 серпня 2021 року № 117 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Борівської селищної ради, за межами населених пунктів, гр. ОСОБА_2 », яким передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га /кадастровий номер :01:005:0325/ за межами населених пунктів на території Борівської селищної ради Харківської області. Витребував на користь Борівської селищної територіальної громади в особі Борівської селищної ради з незаконного володіння ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га /кадастровий номер :01:005:0325/, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Борівської селищної ради Харківської області». Вирішив питання розподілу судових витрат.

3. Полтавський апеляційний суд ухвалою від 31 липня 2024 року відмовив у прийнятті апеляційних скарг ОСОБА_3 та Борівської селищної ради Ізюмського району Харківської області на заочне рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 28 травня 2024 року.

4. У вересні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Борівської селищної ради Ізюмського району Харківської області, подана її представником ОСОБА_1 , на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2024 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити дану справу на новий розгляд до Полтавського апеляційного суду.

5. Верховний Суд ухвалою від 18 вересня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.

6. На виконання вимог ухвал Верховного Суду від 18 вересня 2024 року скаржником надіслано до Верховного Суду інформацію щодо ціни позову у цій справі, разом з доказами на її підтвердження.

7. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

10. Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України встановлено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

11. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

12. Відповідно до наданих скаржником документів ціна позову в цій справі становить 4 983,74 грн, яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 30 = 90 840,00 грн), а отже справа № 535/508/23 є малозначною у силу вимог закону.

13. Водночас касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

14. Верховний Суд зауважує, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

15. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

16. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

17. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

18. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

19. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення ЄСПЛ у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

20. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

21. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

22. Враховуючи наведене, оскільки Борівською селищною радою Ізюмського району Харківської області подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

23. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

24. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області до Борівської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою Борівської селищної ради Ізюмського району Харківської області, поданою її представником ОСОБА_1 , на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2024 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ І. В. Литвиненко

/підпис/ Є. В. Петров