Справа 524/6363/23
Провадження № 2/524/453/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.10.2016 сторони уклали шлюб. У шлюбі вони мають доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюбно-сімейні відносини вони припинили через різні погляди на життя. Позивач просила врахувати, що донька проживає разом із нею.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що сторони з 21.10.2016 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис № 953.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області.

НОРМИ ПРАВА

В ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 110, ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною першою статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

ОЦІНКА СУДУ

Суд приймає до уваги те, що сторони припинили шлюбні відносини і не бажають зберегти шлюб. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що збереження шлюбу сторін суперечить їх інтересам.

Приймаючи до уваги вказані обставини суд вважає за можливе розірвання шлюбу за ініціативою одного з подружжя, оскільки відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Після розірвання шлюбу суд залишає позивачу прізвище ОСОБА_4 .

На переконання суду, визначення місця проживання малолітньої доньки сторін разом із матір`ю на даний час відповідає її інтересам з огляду на вік дитини та її проживання із матір`ю.

Висновок суду щодо доцільності визначення місця проживання доньки сторін з матір`ю також узгоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області , затвердженим рішенням виконавчого комітету № 864 від 10.04.2024.

Враховуючи викладене вище, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 2147,20 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21.10.2016 Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис № 953 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.

Місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити із ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 судові витрати в сумі 2147,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ