Справа № 144/1239/24
Провадження № 2/144/345/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"25" жовтня 2024 р. смт Теплик
Теплицький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Довгалюк Л.В.,
секретаря судового засідання Дудник С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», представником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Представник ТОВ «ФК «ВІН ФІНАНС» Міньковська А.В. звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить поновити строк позовної давності для подання даного позову до суду та стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 398609 від 03.11.2018 у розмірі 40 707,65 грн, яка складається з заборгованості 26 720, 00 грн, інфляційних втрат 11 579, 68 грн, 3 % річних 2 407, 97 грн.
25.07.2024 загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Код ЄДРЮОФОПГФ: 38750239) прийнято рішення про зміну назви на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (Код ЄДРЮОФОПГФ: 38750239).
Позовні вимоги позивачем обґрунтовано тим, що 03.11.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансового кредиту № 398609, згідно з яким останній отримав позику в сумі 7 000 грн строком на 30 днів.
12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 1, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги, у тому числі за договором про надання фінансового кредиту № 398609 від 03.11.2018, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а на даний час ТОВ «ВІН Фінанс» набуло права кредитора стосовно відповідача.
ТОВ «Авентус Україна» виконало умови даного договору перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7 000 грн, а позичальник, у свою чергу, не виконав умови договору щодо повернення наданих коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з ОСОБА_2 .
Ухвалою судді від 30.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.
За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 03.11.2018 між ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та ОСОБА_2 укладено договір № 398609 про надання фінансового кредиту у розмірі 7 000 грн строком на 30 днів (а.с. 9-11).
Відповідно до п. 1.1, 1.4. договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 7 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором. Кредит надається строком на 30 днів.
12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклали договір факторингу № 1 (а.с. 12-14).
25.07.2024 загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Код ЄДРЮОФОПГФ: 38750239) прийнято рішення про зміну назви на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (Код ЄДРЮОФОПГФ: 38750239).
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 12.04.2018 заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 398609 від 03.11.2018 становить 26 720,00 грн, що складається з наступного: 7 000,00 грн сума основного боргу, 3 780,00 грн проценти, 15 540,00 грн пеня, 400,00 грн інші штрафи (а.с. 17-18, 20).
Як визначено у статтях 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України)
У статті 1077 ЦК України визначено поняття договору факторингу.
Договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом норм діючого законодавства, які регулюють право вимоги, представник позивача повинен надати належні та допустимі докази на підтвердження, що ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло право вимоги по виконанню відповідачем боргових зобов`язань за договором № 398609 про надання фінансового кредиту, укладеного 03.11.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_2 на підставі договору факторингу № 1, укладеного 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - Договір).
Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 Договору право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному Додатку.
Пунктом 8.1. визначено, що цей Договір набуває чинності та всі права та обов`язки Сторін за цим Договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін, та скріплення печатками (за наявності її у Сторони).
У пункті 8.2 Договору передбачено, що його строк починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього Договору та закінчується 31.12.2018, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором (а.с. 14).
Враховуючи вищевказані умови договору, обов`язковим підтвердженням переходу прав вимог за цим договором факторингу є реєстр прав вимоги.
Судом встановлено, що Договір факторингу № 1 укладено між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» 12.04.2018, тобто ще до підписання кредитного договору № 398609 від 03.11.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 .
Разом із тим, до позову долучено копію реєстру прав вимог № 13 від 18.02.2019, тобто складеного поза межами строку дії вказаного вище договору факторингу, відтак за вказаних обставин позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 398609 від 03.11.2018 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
У постанові Верховного Суду від 24.04.2018 по справі № 914/868/17 зроблено висновок, що відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги щодо майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Отже, відповідно до вимог чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
За таких обставин, станом на день укладення договору про відступлення прав вимоги між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» відповідач не був боржником ТОВ «Авентус Україна» та не мав перед ним будь-яких зобов`язань, оскільки договір позики був укладений після укладення договору факторингу (відступлення права вимоги).
Умовами договору факторингу № 1 від 12.04.2018 не передбачено передання права вимоги щодо майбутніх вимог. Будь-яких додаткових угод суду не надано, про їх існування у позові не зазначено. Акту приймання-передачі права вимоги також до суду не подано.
Встановлені обставини свідчать про те, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (нова назва ТОВ «ВІН ФІНАНС») перейшло право вимоги до відповідача від ТОВ «Авентус Україна» відповідно до договору факторингу, тобто не доведено набуття права первісного кредитора.
Крім того позивачем до позову не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів на рахунок відповідача, зокрема, первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування ТОВ «Авентус Україна» ОСОБА_2 на підставі договору № 398609 від 03.11.2018, банківських виписок тощо, хоча позивач був зобов`язаний подати суду всі наявні в нього докази на підтвердження обставин, що є підставою його позовних вимог.
Також суд звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи дійсно кошти передані позичальнику у кредит.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17.
За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про необгрунтованість і безпідставність позовних вимог, а відтак позов до задоволення не підлягає.
Щодо клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом, суд зазначає наступне.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).
Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до суду.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Постанова від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).
Враховуючи викладене, оскільки суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог ТОВ «ВІН ФІНАНС», що має наслідком відмову у задоволенні позову, а відповідечем не заявлено про застосування позовної давності, питання щодо строків позовної давності до вимог позивача вирішенню судом не підлягає.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010).
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 256, 267, 526, 1049, 1054, 1077 ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ТОВ «ВІН ФІНАНС», юридична адреса: вул. Авіакоструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя