ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9573/24 Справа № 199/4641/24 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача:Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що 13.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений договір № 5375272 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу був наданий кредит на суму 20000,00 грн. на строк 30 днів, із сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 1,90% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 договору.

Свої зобов`язання за вказаним договором ТОВ «Авентус Україна» виконало, зарахувавши грошові кошти на платіжну картку відповідача. За умовами кредитного договору відповідач брав на себе зобов`язання повернути кредит в обумовлений термін та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Однак свої зобов`язання за договором ОСОБА_1 не виконала.

18 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст України» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно умов якого до ТОВ « Фінансова компанія «Фінтраст України» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Станом на 12 червня 2024 року заборгованість відповідача за вказаним договором становить: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 20000 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 20900 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2024 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 5375272 від 13.01.2022 року у розмірі 31400 грн., що складається з: тіла кредиту - 20000 грн., відсотків - 11400 грн., судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., а всього 34822,40 грн.. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» просить посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначає, що укладаючи кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів на умовах, що відповідно до п. 1.5.1. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

У даній справі строком кредитування є 13.05.2022 року (останній день дії кредитного договору, з урахуванням пролонгації та авто пролонгації договору). За даними розрахунку заборгованості, що відображені у картці обліку зазначено, що у період з дати укладання договору, а саме з 13.01.2022 року по дату закінчення строку кредиту 12.02.2022 року, утворилась заборгованість за процентами у межах погодженого строку надання кредиту у розмірі 11400 грн. (380.00 грн. х 30 днів).

13.02.2022 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль до 13.05.2022 року включно.

Проте, у зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ "Авентус Україна" було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 року по 30.04.2022 року за всіма кредитними договорами. Враховуючи зазначене, у період з 13.02.2022 року по 24.02.2022 року включно утворилась заборгованість за процентами у межах погодженого нового строку надання кредиту у розмірі 4560 грн. (12 днів х 380.00 грн), а також у період з 01.05.2022 року по 13.05.2022 року включно утворилась заборгованість за процентами у межах погодженого нового строку надання кредиту у розмірі 4940 грн. (13 днів х 380.00 грн). Далі нарахування процентів за користування грошовими коштами первісним кредитором в межах договору не здійснювалось.

В даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, у межах погодженого нового строку відповідно до поденного розрахунку, який було наданий до позовної заяви (картка обліку). Нараховані відсотки не носять штрафний характер.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову в еквівалентному відношенні до гривні складає 40900,00 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, то відповідно до статті 367 ЦПК України законність рішення в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість за відсотками відповідно до розрахунку заборгованості нарахована поза межами строку дії кредитного договору, а тому суд вважає за необхідне здійснити перерахунок даної заборгованості з урахування строків кредиту за вищевказаним договором, отже за договором № 5375272, де строк кредиту 30 днів, а фіксована процентна ставка становить 1,90 % на добу - заборгованість по відсоткам складає 11400 грн..

Проте такий висновок не відповідає встановленим обставинам.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Судом першої інстанції встановлено,що 13.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №5375272 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 20000 грн строком на 30 днів шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Укладений між сторонами Договір №5375272 від 13.01.2022 та Додаток №1 до договору було підписано ОСОБА_1 електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором.

За змістом п.п.1.1-1.6 вказаного кредитного договору сума кредиту становить 20 000 грн., строк кредитування 30 днів (дата повернення кредиту - 12.02.2022 року), процентна ставка за користування кредитом - 1,9% на день, мета кредиту - споживчі потреби.

Відповідно до п.1.4 Договору детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

У п.1.5 Договору встановлено тип процентної ставки фіксована.

Згідно з п.1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо

відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Відповідно до п.1.5.2 Договору знижена процентна ставка 0,76% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства,

користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.

Згідно з п. 2.2. Договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладення Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.4 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті.

Відповідно до п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Згідно з п.4.1 Договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2. (пп.4.2.1.-4.2.4.) Договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп.4.3.1 - 4.3.2) Договору.

Відповідно до п.4.3.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно з п.4.3.2 Договору Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору.

У пункті 11 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М117179, 13.01.2022 23:02:34 / ОСОБА_1 /.

Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору та на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Також факт укладення договору про споживчий предмет та ознайомлення ОСОБА_1 з правилами та умовами даного договору підтверджується копією паспорту споживчого кредиту, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконала належним чином свої кредитні зобов`язання ні станом на дату спливу первинного строку кредитування (12 лютого 2021 року),

ні станом на момент закінчення автопролонгованого на 90 днів строку кредитування, внаслідок чого у позичальника перед кредитодавцем за вищевказаним кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої станом на 13 травня 2022 року становить 40900 грн., з яких 20 000 грн. - тіло кредиту, 20900 грн. - проценти за користування кредитом.

18 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст України» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно умов якого до ТОВ « Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

За встановлених обставин позивачем доведено факт укладання кредитного договору, факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 40900,00 грн., з яких 20 000 грн. - тіло кредиту, 20900,00 грн. - проценти за користування кредитом, шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачкою. Розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами проведено в межах строків дії договору, оскільки мала місце автопролонгація.

Судом першої інстанції не було враховано вищевказані обставини та не надано належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, у зв`язку з чим суд дійшов до помилкових висновків про те, що заборгованість за відсотками нарахована поза межами строку дії кредитного договору.

Таким чином позивачем доведено наявність у ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитним договором № 5375272 від 13.01.2022 року в розмірі 20900 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь банку.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог та зміні в частині розміру стягнутих відсотків за користування кредитом з «11400 грн.» на «20900 грн.» та в зв`язку із цим зміні в частині загальної суми заборгованості за кредитом з «31400 грн.» на «40900 грн.» відповідно та зміні загальної стягнутої суми з «34822,40 грн.» на «44322,40 грн.».

Що стосується витрат на правничу допомогу колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Представником позивача заявлено таке клопотання з посиланням на те, що судом першої інстанції при визначенні розміру витрат на правничу допомогу,які підлягають відшкодуванню, не враховано матеріальний стан позивачки,та те, що справа не є складною, розмір витрат невиправдано завищений.

Задовольняючи вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. є завищеними. Підстав для скасування в цій частині судового рішення не вбачається.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього

розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Представник позивача просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. На підтвердження понесених витрат надано копію договору про надання правової допомоги №28/03-2024, укладений 28 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Є.О.. Згідно звіту про надання правової допомоги від 05 вересня 2024 року адвокатом виконано такі робготи: збір та аналіз доказів і документів для подання апеляційної скарги на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська;складення апеляційної скарги; подання до апеляційного суду апеляційної скарги на рішення в інтересах Клієнта - кількість годин - 8, загальна вартість - 4 000 грн.

Вказана сума була сплачена товариством на підставі рахунку на оплату по замовленню №60-28/03-2024 від 05 вересня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 5761 від 05 вересня 2024 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З урахуванням встановлених обставин та того, що справа не представляє ніякої складності, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих адвокатом послуг та співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, розмір витрат на правову допомогу є завищеним.

Збір та аналіз доказів і документів для подання апеляційної скарги, складення апеляційної скарги та подання до апеляційного суду не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, прикладання великих зусиль для професійного правника, який знайомий з матеріалами справи з суду першої інстанції та був ознайомлений з позицією позивача.

За таких обставин сума витрат, заявлена представником позивача для відшкодування витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю цивільної справи та не доведеною як фактична та неминуча.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

Таким чином колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 000 грн.

Також підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн..

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 40900,00 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2024 року в частині розміру стягнутих відсотків за користування кредитом, загальної суми заборгованості за кредитом та всієї суми змінити з «11400 грн.» на «20900 грн.» , з «31400 грн.» на «40900 грн.», та з «34822,40 грн.» на «44322,40 грн.» відповідно.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» () судовий збір у розмірі 3633,60 грн. та витрати на правничу допомогу при поданні апеляційної скарги у розмірі 1000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: