Єдиний унікальний номер 725/3280/24
Номер провадження 2/725/509/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Галичанського О.І.,

при секретарі Постолатій Р.,

за участю позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зниклого безвісти, останнє відоме місце проживання : АДРЕСА_1 ) , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - військова частина НОМЕР_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітьної дитини , яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що на даний час навчається на першому курсі 1-го медичного факультету у Буковинському державному медичному університеті за спеціальністю "222 - медицина (магістр)", контрактна форма навчання.

Наразі проживає з матір`ю ОСОБА_3 , перебуває на її утриманні. Коштів, що надає мати, не вистачає на задоволення його потреб, а саме: повноцінне харчування, гігієна, одяг, дозвілля тощо.

Стверджує, що не в змозі самостійно себе забезпечувати фінансово, оскільки на даний час не може повноцінно працювати, адже навчання на лікаря є складним та займає весь вільний час.

Вказує, що потребує матеріальної допомоги від батька ОСОБА_2 .

Додатково вказав , що відповідно до сповіщенням сім`ї від 26.12.2023 року №5565, 16.12.2023 року його батько- солдат ОСОБА_2 зник безвісти внаслідок ворожого мінометного обстрілу в районі виконання бойового завдання біля населеного пункту Хромове Бахмутського району Донецької області.

Відповідно до Довідки від 26.02.2024 року №267 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Відомості про батька ОСОБА_2 , як безвісти зниклого, містяться в Єдиному реєстрі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

На підставі вищевикладеного , просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15.04.2024 року і до закінчення навчання , але не довше, ніж до досягнення ним 23 років.

У судовому засіданні позивач підтримав свої доводи , викладені у позовній заяві та просив задовольнити позов. Посилався на те , що батько зобов`язаний утримувати його на період навчання.

У судове засідання відповідач не з`явився .

Від представника третьої особи до суду надійшло клопотання , відповідно до якого у військовій частині НОМЕР_1 на службі перебуває солдат ОСОБА_2 , який зник безвісти 16.12.2023 року . За заявою ОСОБА_3 від 21.02.2024 року їй нараховувались кошти у відповідності із Постановою КМУ від 30 листопада 2016 р. № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» як колишній дружині військовослужбовця до досягнення спільної дитини повноліття ( до 14.04.2024 року). Додатково, ОСОБА_3 були виплачені аліменти в розмірі (31960.00+18635.43+24201.86), а загалом в сумі 99 279, 70 гривень.

В квітні 2024 року ОСОБА_3 звернулась із заявою про перерахування їй грошового забезпечення безвісно відсутнього солдата ОСОБА_2 та здійснення інших виплат.

Дослідивши матеріали справи , заслухавши думку позивача по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню , виходячи з наступного :

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач по справі являється батьком позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 10 ) .

Позивач ОСОБА_1 навчається на першому курсі 1-го медичного факультету у Буковинському державному медичному університеті за спеціальністю "222 - медицина (магістр)", контрактна форма навчання, що підтверджується копією Довідки №444 від 27.03.2024 року, копією Витягу з Наказу по Буковинському державному медичному університету від 17.08.2023 року №484-ст, копією Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 01.09.2023 року №90ф/35м. (а.с. 11-14).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідо до ст. 201 Сімейного кодексу України- до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Батько позивача ОСОБА_2 , зник безвісти 16.12.2023 року , що підтверджується копією наказу командира військової частини за №125 від 12.01.2024 року «Про результати службового розслідування щодо встановлення обставин відсутності особового складу, які підпадають під ознаки осіб, зниклих безвісті» . ( а.с. 23).

Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб , зниклих безвісти за особливих обставин , ОСОБА_2 зник на території бойових дій 16.12.2023 ( а.с. 21-22).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання від 27.10.2022 року позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданих квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 19.08.2023 року та від 13.01.2024 за навчання ОСОБА_1 проплачено кошти на рахунок Буковинського державного медичного університету.

Згідно наданої військовою частиною НОМЕР_1 інформацією, за заявою матері позивача ОСОБА_3 21.02.2024 року їй нараховувались кошти у відповідності із Постановою КМУ від 30 листопада 2016 р. № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», як колишній дружині військовослужбовця до досягнення спільної дитини повноліття ( до 14.04.2024 року).

ОСОБА_3 були виплачені аліменти в розмірі 99 279,90 гривень (31960, 00+18635,43+24201,86).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20листопада 1989року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України(даліСК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

1)досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років;

2)продовження ними навчання;

3)існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі;

4)наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу .

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відтак, з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно матеріалів справи , позивачем не надано доказів щодо доходу матері , з якою він спільно проживає.

Крім того, надані квитанції про оплату навчання датовані періодом , за який матері позивача сплачувались аліменти відповідачем на утримання сина.

Крім того, однією з основних підстав для стягнення аліментів на повнолітніх дітей є наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Даних доказів , що підтверджували б можливість надавати відповідачем таку допомогу- матеріали справи не містять.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дитину , що продовжує навчання.

Особа, зникла безвісти за особливих обставин - це особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру (стаття 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх- виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими.

У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Згідно матеріалів справи мати позивача зверталась до відповідних установ щодо перерахування їй грошового забезпечення безвісно відсутнього солдата ОСОБА_2 і така виплата відбулась.

Керуючись ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112,113, 114 п.2 СК України, ст.ст., 81,89,137, 206,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський