Справа № 364/267/24
Провадження № 2/364/191/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участі секретаря Бондаренко Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володарка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4902/10 та Ордера на надання правничої (правової) допомоги, Серія АІ №1596640 від 17 квітня 2024 р., адреса: АДРЕСА_2 ,

до Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, , адреса: 09301, Київська область, Білоцерківський район, селище Володарка, площа Миру, 4,

ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 ,

про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області та ОСОБА_3 , в якому просить визнати за ним право власності на майно за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_3 та земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_4 , посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 024046 від 06.06.2000 року без кадастрового номеру, площею 0,294 га з них для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га; для ведення особистого підсобного господарства - 0,044 га, який виданий на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Косівської сільської ради від 24.03.2000 року на ім`я гр. ОСОБА_4 .

В обгрунтування позову позивач зазначив, що з 2004 року по даний час, тобто понад 10 років, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , та користується земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_4 , площею 0,294 га з них для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га; для ведення особистого підсобного господарства - 0,044 га без належним чином оформленого та зареєстрованого права власності. Користуючись вказаним житлом та земельною ділянкою позивач вказує, що не знав і не міг знати, що він володіє чужим майном та не знав власника майна (право власності якого було б оформлено у відповідності до чинного законодавства). Як з`ясувалось пізніше, останній відомий позивачу власник даного будинку ОСОБА_4 , яка померла ще 2000 року і позивач фактично, без правової підстави володіє чужим майном. Позивач вказує, що в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 - з 2000 року по 2004 рік ніхто не проживав. Будь-які інші особи, окрім родини позивача, за вказаною адресою з 2004 року по даний час - не проживали та не проживають.

У квітні 2024 року позивач, звернувшись до адвоката, який подав адвокатські запити до відповідних установ, та дізнався, що власником будинку за вказаною адресою є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом р. №52 від 11.01.2001 р.

Позивач зазначає, що з 2004 року і по даний час домоволодіння постійно перебуває в оперативному управлінні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснює утримання будинку та земельної ділянки. За адресою вищевказаного домоволодіння на даний час ніхто не зареєстрований. Представником позивача було з`ясовано, що власником вищевказаного майна як є громадянка російської федерації ОСОБА_5 , яка проживає в росії. З 2001 року жодних відомостей про неї немає.

Позивач вказує, що здійснює утримання будинку, провів реконструкцію будинку, розчистив територію домоволодіння від заліснення та чагарників, встановив паркан, проводить поточні ремонти, для поліпшення стану, оплачує комунальні платежі в період 2018-2024 років. Жодних претензій за час користування будинком, тобто понад 10 років ніхто не висував.

Володіння та користування позивачем житлом є відкритим та безперервним, за відсутності у нього будь-якої правової підстави, а тому позивач звертається до суду з вимогою визнати за ним право власності за набувальною давністю на даний будинок.

29.04.2024 року ухвалою Володарського районного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 31.05.2024 року.

31.05.2024 року підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_3 на 23.07.2024.

23.07.2024 року ухвалою Володарського районного суду Київської області справу призначено до судового розгляду на 20.08.2024 року.

20.08.2024 року судове засідання відкладено на 08.10.2024 року.

08.10.2024 року судове засідання відкладено на 28.10.2024 року.

28.10.2024 року судове засідання відкладено на 19.11.2024 року.

19.11.2024 року судове засідання відкладено на 03.12.2024 року.

03.12.2024 року судове засідання відкладено на 10.12.2024 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник Володарської селищної ради Київської області надав заяву про слухання справи без представника Володарської селищної ради, за наявними матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася жодних клопотань та відзиву не надала, повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду опубліковане на офіційному сайті Володарського районного суду Київської області.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2004 року по даний час, проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 , та користується земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_4 , площею 0,294 га з них для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га; для ведення особистого підсобного господарства - 0,044 га без належним чином оформленого та зареєстрованого права власності, що стверджено довідкою Володарської селищної ради від 22.04.2024 року №149 (а.с. 22).

Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.01.2001 року посвідченого Державним нотаріусом Володарської нотаріальної контори Дяченко Л.Є. спадкоємцем майна гр. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочка ОСОБА_3 , що проживає в АДРЕСА_6 та спадкове майно складається з житлового будинку з відповідними господарськими бідівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого виконавчим комітетом Косівської сільської ради 19.01.1994 року і зареєстровано в Білоцерківському бюро земельної ділянки, що знаходиться в с. Косівка, Володарського району Київської області, розміром 0,294 га в тому числі сільськогосподарських угідь 0,286 га, з них ріллі 0,286 га, багаторічних насаджень, кормових угідь, під будівлями, лісами та іншими угіддями 0,008 га, що належало померлій ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 024046 виданого 06.06.2000 року на підставі рішення виконкому Косівської сільської ради від 24.03.2000 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №66 (а.с. 16).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що він здійснює утримання будинку, провів реконструкцію будинку, розчистив територію домоволодіння від заліснення та чагарників, встановив паркан, проводить поточні ремонти, для поліпшення технічного та косметичного стану, оплачував та оплачує комунальні платежі, що підтверджується квитанціями про оплату за електроенергію в період за 2018-2023 роки, які містяться додатку до позову (а.с. 26-86).

Про те, що позивач з 2004 року проживає та користується будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , підтверджується позами свідків, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які є сусідами позивача також ОСОБА_8 , який більше двадцяти років проживає в с. Косівка, Білоцерківського району, Київської області та був сільським головою с. Косівка, на даний час є старостою. З показів свідків вбачається, що ОСОБА_1 з 2004-2024 рік здійснює догляд та утримання вказаного об`єкту нерухомого майна, провів реконструкцію будинку, поточні ремонти, розчистив територію домоволодіння від заліснення та чагарників, встановив паркан.

Довідкою виданою Володарською селищною радою Білоцерківського району Київської області №149 від 22.04.2024 року, про те, що до складу домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 входить: житловий будинок з господарськими будівлями;

- земельна ділянка, площею 0,294 га посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 024046 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.01.2001 року. Власником вищевказаного домоволодіння відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.01.2001 року, яке видане державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори є Белкіна Валентина Степанівна. З 2004 року і по даний час домоволодіння перебуває в оперативному управлінні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснює утримання будинку та земельної ділянки. За вищевказаною адресою домоволодіння на даний час ніхто не зареєстрований.

З довідки наданої Володарською селищною радою Київської області старостою с. Косівка, ОСОБА_8 №567 від 19.11.2024 року вказано, що з весни 2004 року, ОСОБА_1 постійно проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 та на протязі 2004-2024 років здійснює догляд на утримання вказаного об`єкту нерухомого майна, провів реконструкцію будинку, поточні ремонти, розчистив територію домоволодіння від заліснення та чагарників, встановив паркан. В житловому будинку, що розташований АДРЕСА_7 з 2000 року по даний час ніхто інший, ніж родина ОСОБА_1 не проживав. Власником вищевказаного будинку була ОСОБА_4 , яка померла в 2000 році. ОСОБА_1 протягом 19 років відкрито, безперервно володіє та фактично користується будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 та земельною ділянкою, що розташована за тією ж адресою.

Саме тому, позивач вважає, що має право на набуття права власності на цей будинок на підставі ст. 344 ЦК України за набувальною давністю.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необгрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України).

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником вказаного майна.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

При цьому необхідно враховувати, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Позивачі, як незаконні володільці, протягом всього часу володіння майном повинні бути впевнені, що на це майно не претендують інші особи і вони отримали це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто, об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто, є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто, бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття.

При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18).

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, провадження № 61-19156св18, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

З огляду на викладене, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє майном і понад 10 років, продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком, визнання представником відповідача пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нього за набувальною давністю.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16, 316, 328, 335, 344 ЦК України, керуючись ст. ст. 76-81, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3 , про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на майно за набувальною давністю на:

- житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_4 , посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 024046 від 06.06.2000 року без кадастрового номеру, площею 0,294 га з них для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га; для ведення особистого підсобного господарства - 0,044 га, який виданий на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Косівської сільської ради від 24.03.2000 року на ім`я гр. ОСОБА_4 .

Понесені судові витрати залишити за позивачем.

Повний текст рішення складено 13.12.2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Ткаченко