РІШЕННЯ

іменем України

11 грудня 2024 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді Микитина Володимира Ярославовича

сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідачка ОСОБА_2 ;

зміст позовних вимог про зменшення розміру аліментів на дитину;

розглянувши дану цивільну справу у приміщенні суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, на підставі наявних у ній матеріалів, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін у справі.

Позивач ОСОБА_1 у порядку представництва, котре здійснює адвокат Кусь Ю.О., 09.10.2024 року засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла та була зареєстрована у діловодстві 11.10.2024 року за вх. № 6950, у котрій просить зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 27.05.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 453/349/21 та номером провадження 2/453/251/21, та стягувати надалі з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у частці від заробітку у розмір 1/6 частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання ухваленим у цій справі судовим рішенням законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 02.12.2022 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1057/22 та номером провадження 2/453/410/22, котре 03.01.2023 року набрало законної сили, шлюб між сторонами у справі розірвано. До цього, на підставі заочного рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 27.05.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 453/349/21 та номером провадження 2/453/251/21, котре 30.06.2021 року набрало законної сили, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 щомісячно стягуються аліменти на їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного судового рішення про стягнення аліментів позивач ОСОБА_1 сплачує значні суми коштів, зокрема за червень 2024 року 21 328 грн., за липень 2024 року 12 456 грн., за серпень 2024 року 12 055 грн., а у 2023 році в середньому стягнута сума аліментів на місяць становила 5 112 грн., що свідчить про істотне збільшення розміру аліментів, котрі стягуються на виконання вказаного судового рішення та, відповідно, впливає на матеріальний стан позивача ОСОБА_1 як платника аліментів, за таких обставин його ще одна дитина, яка народжена від іншого шлюбу, позбавляється належного матеріального утримання з його боку. Так, 28.02.2024 року позивач ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_4 , у котрому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 .. На даний час позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 МО України з 18.03.2023 року. Під час проходження військової служби, а саме під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони Батьківщини, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях України, а саме поблизу населеного пункту Авдіївки Донецької області, позивач ОСОБА_1 отримав множинні сліпі осколкові поранення правої верхньої кінцівки з пошкодженням серединного нерва, наявні порушення функції правої верхньої кінцівки. На даний час позивач ОСОБА_1 потребує проходження періодичного курсу лікування. Враховуючи, що змінився сімейний стан позивача ОСОБА_1 , а саме має місце укладення нового шлюбу та народження від такого шлюбу ще одного сина ОСОБА_5 , погіршився стан його здоров?я, істотно збільшився розмір аліментів, котрі стягуються на сина ОСОБА_3 від попереднього шлюбу, наявні підстави для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 з 1/4 частини на 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 07.11.2024 року у запропоновані судом строк та порядку через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до неї про зменшення аліментів на дитину, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 7590. За змістом цього відзиву, відповідачка ОСОБА_2 вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та заперечує проти їх задоволення. Зазначає, що Сколівським районним судом Львівської області на підставі заочного рішення, ухваленого 27.05.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 453/349/21 та номером провадження 2/453/251/21, котре 30.06.2021 року набрало законної сили, 19.07.2021 року видано виконавчий лист про щомісячне стягнення на її користь аліментів з позивача ОСОБА_1 аліментів на їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.03.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття. Дитині необхідно забезпечити належний рівень життя, забезпечити та задовольнити потреби одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни. Такий рівень одна відповідачка ОСОБА_2 як мати не зможе забезпечити, тому позивач ОСОБА_1 як батько, який молодий та працездатний, може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу), забезпечуючи у такий спосіб рівність батьків при несенні обов?язку утримання дитини. Даний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Буському відділі ДВС у Золочівському районі Львівської області ЗМУ МЮ, номер виконавчого провадження 70861656. Станом на серпень 2024 року, заборгованість позивача ОСОБА_1 по аліментах становила 40 531 грн. 40 коп.. Відповідачка ОСОБА_2 звертає увагу на те, що виконавчий лист скеровано повторно до примусового виконання лише в січні 2023 року (відкрито виконавче провадження 26.01.2023року), оскільки позивач ОСОБА_1 запевняв про добровільну сплату аліментів у розмірі 5 000 грн., й переконав відповідачку ОСОБА_2 , щоб вона за своєю заявою повернула виконавчий документ з виконання в 2021 році. Проте, позивач ОСОБА_1 залишив їх з відповідачкою ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не брав участі в його утриманні та вихованні, відтак відповідачка ОСОБА_2 змушено подала повторно виконавчий лист до виконання. Позивач ОСОБА_1 стверджує, що змінився його сімейний стан, а саме він уклав шлюб та в нього з новою дружиною народився ще один син. Проте, крім факту народження у позивача ОСОБА_1 ще однієї дитини, він як платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився. При цьому діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів іншої дитини, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Позивач ОСОБА_1 в позові стверджує, що істотно збільшився розмір аліментів, однак таке його твердження не відповідає дійсності, оскільки встановлений судовим рішенням розмір аліментів залишився не змінним 1/4 частина доходів, а з січня по липень 2023 року позивач ОСОБА_1 ухилявся від сплати аліментів, нарощуючи заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, доданим до позовної заяви, однак у цьому аж ніяк не має вини відповідачки ОСОБА_2 .. Також, позивач ОСОБА_1 вказує на те, що погіршився його стан здоров?я, надаючи довідки та виписки про стан здоров?я за період з вересня 2022 року по січень 2023 року, тобто за період, під час котрого виконавчий лист на виконанні не перебував, водночас, позивачем ОСОБА_1 не надано належних доказів зміни з лютого 2023 року його матеріального стану, його погіршення, доказів того, що він витрачає кошти на своє лікування чи реабілітацію, - підсумовує зміст відзиву на позовну заяву відповідачка ОСОБА_2 ..

Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її сторін до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Заяви та клопотання учасників справи.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Кусь Ю.О. 28.10.2024 року сформовано документ в системі «Електронний суд», за змістом якого ставиться питання про долучення до матеріалів цієї справи та дослідження довідки військової частини НОМЕР_1 МО України від 14.10.2024 року за вих. № 4143, про доходи позивача ОСОБА_1 ..

Будь-яких інших заяв чи клопотань від сторін у справі та/чи їх представників, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Оскільки відповідачкою у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідач ки ОСОБА_2 ..

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 14.10.2024 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки ОСОБА_2 , яка не має статусу підприємця, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, у межах визначеного ст. 275 ЦПК України строку, тобто не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження, у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами.

Постановляючи проводити розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження, а не за правилами загального позовного провадження, суддя виходив з положень пункту 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України, відповідно до яких спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ. При цьому, пунктом 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» № 3831-IX від 19.06.2024 року) визначено, що для цілей цього Кодексу, малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з частинами 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру порушення прав позивача ОСОБА_1 й причетність до такого порушення його прав відповідачки ОСОБА_2 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів.

Так, рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим заочно 27.05.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 453/349/21 та номером провадження 2/453/251/21, котре 30.06.2021 року набрало законної сили, ухвалено стягувати з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку у розмірі 1/4 частини з усіх його видів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.03.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття (примірник з ЄДРСР міститься у справі, а. с. 47-48).

Сколівським районний судом Львівської області, опісля набрання вказаним судовим рішенням законної сили, 19.07.2021 року видано виконавчий лист про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку у розмірі 1/4 частини з усіх його видів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.03.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття (копія міститься у справі, а. с. 9).

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 02.12.2022 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1057/22 та номером провадження 2/453/410/22, котре 03.01.2023 року набрало законної сили, ухвалено розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований 14.07.2018 року в Сколівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, актовий запис про шлюб № 20. (примірник з ЄДРСР міститься у справі, а. с. 49-50).

Відповідно до довідки ВЛК при КНП «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» ЗОР від 27.09.2022 року за вих. № 172 (копія міститься у справі, а. с. 10), солдату ОСОБА_1 проведено медичний огляд за наслідками отриманих ним як військовослужбовцем поранень, та встановлено, що травма, так, пов`язана з проходженням військової служби.

Згідно із довідки військової частини НОМЕР_2 МО України про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 17.10.2022 року за вх. № 7761 (копія міститься у справі, а. с. 11), солдат ОСОБА_1 06.09.2022 року отримав поранення під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони Батьківщини, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях України, а саме поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області.

Відповідно до довідки ВЛК при військовій частині НОМЕР_3 МО України від 16.12.2022 року за вх. № 2501 (копія міститься у справі, а. с. 12), солдату ОСОБА_1 проведено медичний огляд за наслідками отриманих ним як військовослужбовцем поранень, та визначено, що позивач ОСОБА_1 потребує реабілітації в КП «Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр «Солоний лиман» ДОР на 14 днів.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 137 КП «Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр «Солоний лиман» ДОР (копія міститься у справі, а. с. 13), позивача ОСОБА_1 за наслідками проведених заходів по реабілітації його к військовослужбовця, встановлено, що через два тижні позивач ОСОБА_1 при виписці має задовільний стан (незначне зменшення болю та збільшення руху в правій кисті). Рекомендації: явка до ІНФОРМАЦІЯ_3 , обмеження фізичного навантаження та продовження лікування у невропатолога.

Судом встановлено, що 28.02.2024 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб на бланку серії НОМЕР_4 , виданим 28.02.2024 року Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області ЗМУ МЮ (копія міститься у справі, а. с. 16). Від названого шлюбу позивача ОСОБА_1 із ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження на бланку серії НОМЕР_5 , виданим 18.04.2024 року Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області ЗМУ МЮ (копія міститься у справі, а. с. 17).

Відповідно до довідки від 10.09.2024 року за вих. № 3453 (копія міститься у справі, а. с. 14), солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 МО України з 18.03.2023 року.

Згідно з розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні номер 70861656 від 10.09.2024 року (копія міститься у справі, а. с. 15), відповідне виконавче провадження було відкрито на підставі заяви відповідачки ОСОБА_2 лише 26.01.2023 року, при цьому з позивача ОСОБА_1 у період з січня 2023 року по липень 2023 року жодних коштів стягнуто не було, у період з серпня 2023 року по серпень 2024 року, з позивача ОСОБА_1 в межах такого виконавчого провадження було стягнуто 112 225 грн. 78 коп.. Станом на серпень 2024 року, заборгованість позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів у межах такого виконавчого провадження становить 40 531 грн. 40 коп..

Відповідно до довідки військовій частині НОМЕР_1 МО України від 14.10.2024 року за вих. № 4143 (копія міститься у справі, а. с. 30), така видана позивачу ОСОБА_1 про те, що він дійсно перебуває у військовій частині НОМЕР_1 МО України, загальна сума нарахованого його доходу за період з 18.03.2023 року по 01.10.2024 року складає 548 533 грн. 62 коп..

Згідно з випискою індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5), оформленої 07.11.2024 року відповідачкою ОСОБА_2 (копія міститься у справі, а. с. 43-44), вона у звітний період з 01.01.2023 року по 01.10.2024 року сплатила страхових внесків у розмірі 122 548 грн. 56 коп..

Релевантні джерела права, застосовані судом при ухваленні даного рішення.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, збільшення/зменшення їх розміру, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України, а також Законом України «Про охорону дитинства».

Так, згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

За змістом статей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 715/2073/20, в постанові Верховного Суду від 09.09.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 554/3355/20, факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 року у справі за єдиним унікальним номером 759/10277/18, зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У постанові від 16.09.2020 року у справі за єдиним унікальним номером 565/2071/19 Верховним Судом зроблені висновки про те, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 20.12.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 681/15/12, навіть при погіршенні матеріального стану платника аліментів у випадку, якщо аліменти стягуються у частці від його доходу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки зважаючи на те, що його доходи зменшилися, частина доходу, з якої відраховуються розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дитини, також зменшиться.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів сторін за результатами розгляду цієї справи.

Оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є малолітнім, то на зазначеного позивача покладений обов`язок утримувати свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до досягнення ним повноліття, що настане ІНФОРМАЦІЯ_5 . Своєю чергою, забезпечення виконання позивачем ОСОБА_1 такого обов`язку у спосіб стягнення з нього на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів, додатково регламентовано рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим заочно 27.05.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 453/349/21 та номером провадження 2/453/251/21, котре 30.06.2021 року набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, опісля призначення вказаних аліментів, їх розмір (частка) ні збільшувалась, ні зменшувалась, відтак доводи позивача ОСОБА_1 про те, що розмір аліментів на його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дати набрання вищевказаним судовим рішенням законної сили істотно збільшився, являються надуманими й безпідставними. Однак, навіть у випадку встановлення судом протилежного, суд звертає увагу на вищезгадану правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 20.12.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 681/15/12, за котрою навіть при погіршенні матеріального стану платника аліментів у випадку, якщо аліменти стягуються у частці від його доходу, це не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки зважаючи на те, що його доходи зменшилися, частина доходу, з якої відраховуються розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дитини, також зменшиться.

Поряд з цим, оскільки у позивача ОСОБА_1 , опісля набрання вищевказаним судовим рішенням законної сили, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився ще один син ОСОБА_5 , то суд, встановивши відповідну обставину, водночас зазначає, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, та враховує при цьому вищезгадані висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 року у справі за єдиним унікальним номером 565/2071/19.

Натомість, виходячи зі зміни сімейних обставин позивача ОСОБА_1 , останнім не долучено до матеріалів цієї справи належних й допустимих доказів його фінансового становища з моменту видачі судом виконавчого листа та до моменту стягнення аліментів, а, відтак, суд не може перевірити, чи дійсно відбулося погіршення фінансового становища позивача ОСОБА_1 .. Позивачем ОСОБА_1 також не доведено, що загальний сукупний розмір аліментів, котрі з нього стягуються, перевищує такий розмір, встановлений у ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Зате судом встановлено, що у виконавчому провадженні номер 70861656, станом на серпень 2024 року, заборгованість позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів у межах вказаного виконавчого провадження становить 40 531 грн. 40 коп..

Доводи позивача ОСОБА_1 про погіршення стану його здоров`я у зв`язку з пораненням, котре він отримав в результаті участі у бойових діях в 2022 році, як підставу для зменшення розміру аліментів, суд не приймає до уваги, так як матеріали цієї справи не доводиться та обставина, що позивач ОСОБА_1 за станом свого здоров`я звільнений з військової служби або має інвалідність, що впливає на його матеріальний стан чи потребу у лікуванні, та, як наслідок, неможливість ним сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі. Натомість, матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 продовжує військову службу і перебуває на грошовому забезпеченні, як військовослужбовець у військовій частині НОМЕР_1 МО України.

Отже, розмір аліментів на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає вимогам сімейного законодавства, належних та допустимих доказів щодо погіршення майнового стану позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого виникла б необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі, ні вказаним позивачем, ні його представником, не надано, тому належить виснувати про недоведеність позовних вимог, у зв`язку з чим належить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Окремо суд наголошує, що позивач ОСОБА_1 в цілому не довів підстави свого позову, а саме те, що він не може утримувати інших своїх дітей на належному рівні, та що його майновий стан після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів з урахуванням розміру його доходів на день розгляду цього спору погіршився. Натомість питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, позивачем ОСОБА_1 у встановленому порядку не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки було встановлено збільшення доходів останнього. Крім того, як уже йшлося вище, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Суд звертає увагу на те, що визначений рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим заочно 27.05.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 453/349/21 та номером провадження 2/453/251/21, котре 30.06.2021 року набрало законної сили, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 має на утриманні ще одну малолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення іншої його малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отож, судові витрати у цій справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у розмірі 1 211 грн. 20 коп. й підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №24 від 02.10.2024 року одного з відділень АТ «Ощадбанк» (міститься у справі, а. с. 1), на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, до стягнення на користь зазначеного позивача з відповідачки ОСОБА_2 не підлягають, оскільки в задоволенні пред`явлених позовних вимог належить відмовити повністю.

Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину, - відмовити у повному обсязі.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_7 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Дата складення повного судового рішення: 11 грудня 2024 року.

Суддя Володимир МИКИТИН