Справа №351/499/23
Номер провадження №2/351/28/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М. ,

за участі секретаря - Григоращук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом адвоката Петрички Олександра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та встановлення факту самостійного виховання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Петричка О.Є. який діє в інтересах позивача 22.02.2023 року звернувся в суд до відповідачки із вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що 28.09.2010 року позивач та відповідачка зареєстрували шлюб, про що Вовчківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області зроблено відповідний актовий запис №14.

Від даного шлюбу у сторін народились двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , а/з № НОМЕР_2 , дата видачі 03.03.2012 року та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , а/з № НОМЕР_4 , дата видачі 01.09.2019 року.

Представник позивача зазначає, що життя з відповідачкою не склалось з причин відсутності взаєморозуміння між ним та байдужості до життя і проблем кожного. Вже більше року сторони разом як сім`я не проживають та не ведуть спільного господарства. Відповідачка проживає окремо та не бере участі в утриманні та вихованні їхніх спільних дітей. Від спільних знайомих позивачу відомо, що його дружина планує виїжджати за корном на постійне місце проживання.

У зв`язку із тим, що відповідачка ОСОБА_4 матір їхніх малолітніх дітей проживає окремо, тому у позивача і виникла необхідність юридичної фіксації факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини, оскільки в подальшому виникають обставини необхідності оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, які виховуються лише одним із батьків, а також виникають питання щодо переміщення заявника та дітей без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом із дітьми. Крім вищевказаного, встановлення даного факту породить юридичні наслідки, які виразяться у можливості батькові дитини одноосібну звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини. Окрім вищенаведеного, встановлення даного факту породить юридичні наслідки, які виразяться у наданні позивачу права на звільнення з військової служби на підставі пп. «Г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Адвокат Петричка О.Є. вказує, що факт проживання дітей, які перебувають на його самостійному вихованні та утриманні, крім письмових доказів можуть підтвердити члени його сім`ї, сусіди та друзі.

На підставі наведеного представник позивача просить суд шлюб між сторонами розірвати та встановити факт самостійного виховання та утримання ним малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3

23.02.2023 року ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області відкрито загальне провадження по справі.

Ухвалою суду 02.03.2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

03.08.2023 року ухвалою Снятинського районного суду за клопотанням представник ІНФОРМАЦІЯ_3 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Представник позивача через канцелярію суду подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача по справі, проти заявленого пояснення представника заінтересованої особи, ІНФОРМАЦІЯ_3 заперечив, просив позов задоволити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 подав до суду пояснення по справі, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В судове засідання третя особа Служба у справах дітей Снятинської міської ради свого представника не направила, попередньо надали до суду висновок згідно якого встановлено, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають з батьком.

Відповідачка через канцелярію суду подала заяву в якій зазначила, що проти позову не заперечує, розгляд справи просить проводити без її участі. А також підтвердила, що діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають з батьком ОСОБА_1 , який забезпечує їх всім необхідним, перебувають на повному його утриманні. Також відповідачка зазначила, що проживає окремо від дітей та позивача.

Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 УПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Виходячи з вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , а/з № НОМЕР_6 , дата видачі 28.09. 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , 28.09.2010 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу « ОСОБА_4 » присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , а/з № НОМЕР_2 , дата видачі 03.03.2012 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_2 , батьками якої є сторони по справі.

Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_7 , а/з № НОМЕР_4 , дата видачі 01.09.2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Із Акту обстеження №34 від 20.02.2023 року у АДРЕСА_1 зареєстровані:

ОСОБА_1 ;

ОСОБА_4 ;

ОСОБА_2 ;

ОСОБА_3 .

В ході проведеного акту обстеження господарства по АДРЕСА_1 , станом на 20.02.2023 року встановлено, що ОСОБА_4 , зареєстрована у даному господарстві, але не проживає.

Згідно із довідко №24/01-36 від 20.02.2023 року виданої директором Вовчківського ліцею, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у 5 класі Вовчківського ліцею імені Василя Равлюка Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_1 , батько учениці займається її вихованням, відвідує класні та загальношкільні збори, завжди цікавиться успішністю доньки.

Відповідно до довідки №02 від 20.02.2023 року виданої директором Вовчківського закладу дошкільної освіти «Малятко», встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є вихованцем Вовчківського закладу дошкільної освіти «Малятко» Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_1 , батько вихованця займається його вихованням, відвідує класні та загальношкільні збори, завжди цікавиться життям сина, бере активну участь у різних заходах та конкурсах.

Із письмових свідчено свідка ОСОБА_11 , який є двоюрідним братом позивача судом встановлено, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_4 проживає за кордоном, до сім`ї не приїжджає, участі у вихованні дітей не приймає.

Свідок ОСОБА_12 у своїй заяві вказав, що є сусідом ОСОБА_1 та засвідчує той факт, що ОСОБА_4 участі у вихованні та утриманні їхніх дітей з позивачем не бере, оскільки проживає за кордоном.

Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно дост.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Згідно ч.1ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до переконання, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст.161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4).

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

В адресованій суду заяві відповідачка вказує, що вона дійсно проживає окремо від позивача та їхніх спальних малолітніх дітей, підтвердила факт утримання та виховання доньки та сина позивачем, проти задоволення позову в повному обсязі не заперечує.

Судом встановлено факт самостійного виховання та утримання позивачем малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки мати ОСОБА_4 (відповідачка по справі) участі в утриманні та вихованні їхніх спільних з позивачем малолітніх дітей не бере, про що свідчать письмові докази та свідчення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

При цьому, судом встановлено, що відповідачка не заперечує факту проживання та перебування на вихованні з батьком спільних дітей.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач має матеріальну можливість та утримує дітей, має постійне місце роботи, створив для них належні побутові умови для проживання,займається їх вихованням, та виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дітей, беручи до уваги їхній малолітній вік, а також те, що діти проживають з позивачем у звичних для них умовах, ставлення матері, яка не заперечує, той факт, що діти проживають з батьком, суд приходить до висновку про необхідність встановлення даного факту.

Керуючись ст.ст.19,78,81,82,89,206,259,263-265,268,272,274, ЦПК України, ст.ст.105,112,114-115,141,157,160-161 СК України, , відповідно до ст. ст. 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ч. ч. 2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований у виконавчому комітеті Вовчківської сільської ради, Снятинського району, Івано-Франківської області, 28.09.2010 року актовий запис за № 14 - розірвати.

Шлюб припиняється у день вступу рішення суду у законну силу.

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Василь СОБКО