Справа № 302/716/24
Провадження № 2/302/253/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2024 с-ще Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (ЄДРПОУ 04350910, адреса місцезнаходження: с-ще Міжгір`я вул.Шевченка, буд.77 Хустського району Закарпатської області), про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И В :

23.05.2024 позивачка ОСОБА_2 звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає про те, що вона являється дочкою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.01.2009 року, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 12.12.2002 року, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23.12.1981 року, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 09.09.2011 року.

Позивачка зазначає, шо у власності матері був житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить довідка Міжгірської селищної ради від 22.05.2024 року №16-08/735. Даний житловий будинок побудований у 1986-1987 роках і складається із власне самого будинку та господарських будівель та споруд (літня кухня, сарай, вбиральня), що підтверджується технічним паспортом від 15.12.2023 року, виданим КП "Міжгірське бюро технічної інвентаризації" Міжгірської селищної ради.

На день смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вищевказаному житловому будинку проживала позивачка та її син ОСОБА_5 , 1987 року народження, що підтверджується довідкою виконкому Міжгірської селищної ради від 29.11.2022 року за №2332.

Отже, належну матері спадщину вона, позивачка. прийняла шляхом постійного спільного проживання разом з нею на день смерті матері.

Як зазначає позивачка, для оформлення прав на спадщину вона звернулася в Міжгірську державну нотаріальну контору. Однак, постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори від 13.04.2024 року за №79/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезгаданий житловий будинок у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів на спадкове майно.

Та оскільки в свій час її мати загубила правоустановчі документи на вказаний житловий будинок, вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.05.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом (повідомленням) сторін. Витребувано від державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвої Ольги Іванівни копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Витребувано з Міжгірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про народження № 68 від 27.05.1955 року (а.с.22-23).

05.08.2024 ухвалою суду уточнено анкетні дані позивачки ОСОБА_1 у цивільній справі № 302/716/23 за позовом ОСОБА_6 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, зазначивши прізвище позивачки ОСОБА_7 , замість прізвища ОСОБА_8 (а.с.71-72).

Ухвалою суду від 15.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін, представників сторін (76-77).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про день та час його проведення повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду нею подано 10.12.2024 року заяву з проханням розглянути справу без її участі, за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві.

Представник відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте 10.12.2024 року подано до суду заяву представника відповідача ОСОБА_9 , в якій просять позов ОСОБА_2 розглянути за їх відсутністю, заперечень проти заявлених позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, не мають, додаткових доказів, клопотань не заявляють.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши у повному обсязі матеріали справи № 302/716/24, повно і всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цієї справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 у віці 84 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим відділом ДРАЦСу Міжгірського РУЮ Закарпатської області від 09.09.2011 року, за актовим записом №94, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.9).

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 27.01.2009 року (а.с.6), свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 12.12.2002 року, з якого вбачається укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , після реєстрації якого прізвище дружини змінено на « ОСОБА_6 (а.с.7), свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 07.07.2006 року, між ОСОБА_11 , та ОСОБА_6 , з якого вбачається, що після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_6 змінено на ОСОБА_7 та копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.66).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області за вих. №16-08/735 від 22.05.2024 року вбачається, що житловий будинок, збудований у 1986 році, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належав померлій ОСОБА_4 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на нерухоме майно у виді житлового будинку АДРЕСА_2 .

Як вбачається з наявного в будівельному паспорті на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника ОСОБА_4 , по АДРЕСА_3 , виданого у 1986 році районним архітектором виконкому Міжгірської районної ради, рішення виконавчого комітету Міжгірської селищної ради № 14 від 20.02.1986 року, надано дозвіл ОСОБА_4 на добудову до її житлового будинку по АДРЕСА_3 літньої кухні, ванни, кладовки, котельні та хліву (а.с.40-42).

Згідно довідки Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області за вих.№2332 від 29.11.2022 року, виданої виконкомом Міжгірської селищної ради вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_4 , 1927 року народження, яка була постійною мешканкою смт.Міжгір?я. На день смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_1 проживали: ОСОБА_6 , 1955 року народження- дочка померлої, ОСОБА_5 , 1987 року народження - онук померлої, ніхто інший не проживав (а.с.14).

Згідно витребуваної судом спадкової справи №72/2023, заведеної 23.08.2023 державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвою О.І. за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вбачається, що 23.08.2023 року до вказаного нотаріуса звернулася ОСОБА_6 , позивачка у даній справі, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 , 1927 року народження та у заяві вказує, що вона спадщину прийняла шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на момент її смерті. Крім неї, інших спадкоємців першої черги за законом, які б прийняли спадщину, немає (а.с.45).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №77453238 виданої 26.06.2024 року державним нотаріусом Дунаєвою О.І., у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо складання ОСОБА_4 заповітів (а.с.58,48 зворот).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77453220 від 26.06.2024 року вбачається, що державним нотаріусом Дунаєвою О.І. заведена спадкова справа № 72/2023 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с.59).

Постановою державного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва О.І. за вих. №79/02-31 від 13.04.2024 року відмовлено ОСОБА_6 , позивачці у даній справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлої ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з тих підстав, що відповідно до п.4.16 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна. Також у вказаній постанові нотаріуса зазначається про те, що спадщину за майном померлої ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_6 шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем. Зазначено, що ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався. Заповітів ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті, не складала (а.с.16).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15.12.2023 року вбачається, що вказаний будинок побудований у 1986 році та складається з: веранди площею 7,40 кв.м., житлової кімнати площею 13,96 кв.м., кухні площею 7,04 кв.м., столової площею 15,50 кв.м., житлової кімнати площею 19,15 кв.м., всього загальною площею 63,05 кв.м., та господарських будівель та споруд: літньої кухні, сараю, вбиральні і копія технічного паспорту є в матеріалах справи (а.с.11-13).

Як вбачається із Звіту про оцінку вартість об`єкта нерухомості, виготовленого ТОВ «Ріалті-О» щодо об`єкту нерухомого майна - житлового будинку загальною площею 63,05 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , станом на дату оцінки - 22.05.2024 року, ринкова вартість вказаного об`єкту нерухомості складає 115461,00 гривні (а.с.18).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013).

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до п.23 вказаної Постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, оскільки позивачка ОСОБА_2 спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 прийняла шляхом постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час її смерті, та позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 та на теперішній час не має можливості оформити свої спадкові права на спадковий житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомого майна, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та охороняємих законом інтересів, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права та при цьому, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем та ті обставини, що прийняттям спадщини позивачем, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи ті обставини, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою про прийняття спадщини звернулася лише ОСОБА_12 позивачка по справі, у тому числі щодо спадкового майна у виді житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , первинна реєстрація вказаного об`єкту нерухомого майна за померлою ОСОБА_4 своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок відсутні. Крім того, заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову ним не подані, інші спадкоємці не претендують на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , а тому на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_4 позовні вимоги про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 1211,20 грн. /а.с.1/.

Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялося за окремою заявою будь-яких вимог про відшкодування понесених судових витрат за рахунок відповідача у даній справі, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.328,331,392,1216-1218,1258,1268,1276,1297 ЦК України, ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_12 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (громадянка України, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) - право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, якІ знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО