Справа 688/5166/24
№ 2/688/1336/24
Рішення

Іменем України

(заочне)

12 грудня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

за участі секретаря судових засідань Кулеші Л.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог .

06 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з 29 грудня 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 18 липня 2017 року шлюб між ними розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. На даний час діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні, вона самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дітей. Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від них. Вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їх долею, життям. Жодної участі відповідач у вихованні дітей не бере, матеріально не підтримує взагалі. Грошові кошти на потреби дітей відповідач не надавав та не надає по даний час з моменту коли вони припинили проживати однією сім`єю. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Позивачка повністю утримує дітей та займається їх вихованням.

За наведених обставин, просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позов підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Позиція відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації місця проживання та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

06.11.2024 позивач звернулася до суду з даним позовом.

07.11.2024 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до розгляду по суті на 02.12.2024. Розгляд справи відкладено на 12.12.2024 року.

12.12.2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Судом встановлено, що з 29 грудня 2007 року, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірваний рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.07.2017.

Сторони є батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані та проживають з матір`ю по АДРЕСА_1 .

З довідки №15 виданої 01.11.2024 року Виконавчим комітетом Шепетівської міської ради Хмельницької області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживають в АДРЕСА_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду позивачка зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, вона повністю утримує дітей та займається їх вихованням.

Вказані обставини підтверджуються: паспортом позивачки, копіями свідоцтв про народження дітей, рішенням Шепетівського міськрайонного суду в справі про розірвання шлюбу, довідкою з місця проживання, іншими матеріалами справи.

Застосовані норми права.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини (від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради Українивід 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини,

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 3 статті 182 СК України передбачає, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Водночас частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідноговіку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Оцінка суду

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як слідує з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним дитини, на утримання якої стягуються аліменти.

Сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дитини, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину.

Відповідач фактично переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати неповнолітніх дітей винятково на матір ОСОБА_1 , що є грубим порушенням норм закону, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладається законом на кожного з батьків, матір і батька, рівною мірою.

Звертаючись до суду позивачка зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, діти зареєстровні та проживають з нею, вона повністю їх утримує та займається їх вихованням.

Судом встановлено, що неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,проживають разом з позивачем ОСОБА_1 , та знаходяться на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 є батьком дітей, записаний таким в свідоцтві про їх народження, добровільно коштів на утримання дітей не надає, фактично переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати неповнолітніх дітей винятково на позивача, що є грубим порушенням норм закону, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладається законом на кожного з батьків, матір і батька рівною мірою.

Домовленості між сторонами щодо виконання обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей не досягнуто.

Відповідач не надав суду доказів про розмір своїх доходів та не спростував належними і допустимими доказами доводи позивача про ухилення його від сплати аліментів. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, який є працездатним, оскільки не довів суду протилежного, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви до суду 06 листопада 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Саме такий розмір аліментів дозволить позивачу утримувати своїх дітей та найбільш повно відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дітей.

Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За наведених обставин, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 06 листопада 2024 року.

На підставіст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий збір у сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 180-183 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви до суду 06 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви до суду 06 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 01 лютого 2024 року, орган, що видав 6831, РНОКПП - НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК