ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2228/21
Провадження №2/477/511/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

із секретарем судового засідання Купрейчик К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхової компанії АРКС» (далі ПАТ«Страхової компанії АРКС» або позивач) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі ДТП),В обгрунтування вимог зазначає, що 24.05.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» (правонаступником якого є АТ «СК «АРКС») та ОСОБА_2 був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу за №тп149003а8м, відповідно до умов якого був застрахований транспортний засіб Toyota, з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

04.06.2019 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ, з державним номерним знаком НОМЕР_2 у м. Миколаєві, по вул. 3 Воєнна-вул. Степова допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota, з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) було пошкоджено автомобіль Toyota, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що був застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту №тп149003а8м від 24.05.2018 року.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16.08.2019 року по справі №477/1441/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП). Страхувальник звернувся з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АRX2478950 від 10.07.2019 року, страхового акту №АRX2489827 від 23.08.2019 року та умов Договору страхування №тп149003а8м від 24.05.2018 року, розмір страхового відшкодування склав 88863,33 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 33 коп., яке позивачем було сплачено на СТО згідно платіжного доручення №576994 від 11.07.2019, №590317 від 27.08.2019 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду потерпілому внаслідок ДТП. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки за шкоду заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 88863,33 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою суду від 12.01.2022 року позовна заява була прийнята до розгляду та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 08.11.2022 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.08.2023 року підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду по суті.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак на адресу Жовтневого районного суду Миколаївської області, рекомендованим поштовим повідомленням 04.02.2022 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник позивача зазначив, що позов є необґрунтованим та недоведеним, та посилався на те, що ні в матеріалах справи, а ні у відповіді НПУ №558637 не міститься жодної інформації щодо того, які саме шкідливі наслідки настали внаслідок ДТП. Представник відповідача вважає, що звіт про оцінку вартості збитків №290/06-19 спричинених пошкодженням транспортного засобу, складений на підставі Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість), складений ОСОБА_3 є недопустимим та неналежним доказом, з огляду на те, що акт огляду ТЗ складався 07.06.2019 року, в той час як ДТП сталося 04.06.2019 року, тобто три доби після події; до участі в процесі огляду пошкоджень транспортного засобу відповідач не залучався; калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ, а не Акту огляду ТЗ; на підтвердження вартісних показників заподіяної шкоди позивач надає не експертний висновок, а Звіт про оцінку вартості збитків; відсутні копії кваліфікаційного свідоцтва оцінювача ( ОСОБА_3 ), яке надає йому право складати документи, що визначають оцінку завданих збитків, а також відсутній Договір між оцінювачем та позивачем.

Також представник відповідача, зазначає, що жодних інших документів, які б відображали характер пошкоджень, які отримано застрахованим ТЗ позивачем не надаються, відсутній опис пошкоджень й в постанові Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16.08.2019 року, справа № 477/1441/19; рахунки ТОВ «КИТ-Т» №НФ-0001436 від 14.06.2019 року та №НФ-0001930 від 14.08.2019 року не можуть бути доказами вартості відновлювального ремонту, оскільки не мають посилання на видаткові накладні про передачу таких запчастин та Актів виконаних робіт, які б в свою чергу свідчили про виконання відновлювального ремонту.

Зважаючи на вищевикладене, представник відповідача просить суд в задоволенні позовних вимог ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» до ОСОБА_1 відмовити за недоведеністю.

15 лютого 2022 року на адресу Жовтневого районного суду Миколаївської області, рекомендованим поштовим повідомленням надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що права відповідача ніяким чином не були порушені, оскільки діючим законодавством не передбачено обов`язок запрошувати на огляд ТЗ відповідача.

Стосовно допустимості та належності звіту про оцінку вартості збитків №290/06-19 спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного ОСОБА_3 , представник позивача зазначає, що інформацію щодо оцінювача ОСОБА_4 можна перевірити в Державному реєстрі оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, який містить інформацію щодо оцінювачів, яку здійснюють оціночну діяльність в Україні та спеціалізацію зазначених оцінювачів. З приводу договору між оцінювачем та позивачем, то зазначений документ регулює відносини між оцінювачем та позивачем, які не є предметом дослідження в даному судовому процесі, тому позивач не зобов`язаний надавати зазначений документ. Відповідач зазначає, що позивачем не наданий акт виконаних робіт, однак позивач не зобов`язаний його надавати, оскільки не є власником пошкодженого транспортного засобу, окрім того власник транспортного засобу відповідно до умов договору страхування №тп149003а8м від 24.05.2018 не зобов`язаний надавати позивачу акт виконаних робіт для здійснення виплати страхового відшкодування. Виплата страхового відшкодування позивачем здійснена на СТО згідно платіжного доручення №576994 від 11.07.2019, №590317 від 27.08.2019 року.

З приводу зауважень відповідача щодо пошкоджень транспортного засобу Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , представник позивача зазначає, що згідно відповіді від НПУ №558637 внаслідок ДТП транспортний засіб отримав пошкодження передньої правої частини. Зазначені пошкодження і були відображені оцінювачем при складанні звіту про оцінку вартості збитків №290/06-19, ремонт виключно зазначених пошкоджень був відображений в рахунку №НФ-0001436, №НФ-0001930.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що 04 червня 2019 року о 18.20 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2102», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Миколаєві на перехресті нерівнозначних доріг, не врахував дорожньої обстановки, не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки «TOYOTA RAV 4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Як вбачається з постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2019 року (справа №477/1441/19), яка набрала законної сили 27.08.2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України з застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, не потребує доказуванню обставини, що ДТП 04.06.2019р. сталось з вини відповідача ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 24.05.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» (правонаступником якого є АТ «СК «АРКС») та ОСОБА_2 був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу за №тп149003а8м, відповідно до умов якого застрахований транспортний засіб Toyota RAV 4, з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 .

Страхувальник звернувся з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АRX2478950 від 10.07.2019 року, страхового акту №АRX2489827 від 23.08.2019 року та умов Договору страхування №тп149003а8м від 24.05.2018 року, розмір страхового відшкодування склав 88863,33 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 33 коп.

Згідно відповіді від НПУ №558637, внаслідок ДТП транспортний засіб Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав пошкодження передньої центральної частини.

Відповідно до п.25.11 Договору страхування №тп149003а8м від 24.05.2018 року при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням франшизи, встановленої у розділі 10 Договору страхування.

Розрахунок розміру виплаченого Позивачем страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком наступний: 94803,33 грн. 5940,00 грн. = 88863,33 грн.; 94803,33 грн. - вартість відновлювального ремонту ТЗ Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 згідно рахунку № НОМЕР_4 , №НФ-0001930 та 5940,00 грн. - франшиза згідно Договору страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок ТОВ «КИТ-Т» згідно платіжного доручення №576994 від 11.07.2019 року у розмірі 82544,64 грн. та згідно платіжного доручення №590317 від 27.08.2019 року у розмірі 6318,69 грн., разом було сплачено 88863,33 грн.

Враховуючи, що між позивачем та відповідачем був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту за №тп149003а8м, тому до даних правовідносин застосовуються вимоги Закон України «Про страхування».

Відповідно до Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката).

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, ч. 1 ст. 1191 ЦК України визначає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матерів справи вбачається, що з метою досудового врегулювання спору позивачем 26.09.2019 року та 28.10.2019 року направлено на адресу відповідача претензію про регресні вимоги за вих. №СУ/007298/4-1, однак відповіді не надійшло.

Щодо заперечень представника відповідача про відсутність висновку експерта та відсутності відповідача під час огляду транспортного засобу, суд зазначає, що відповідно до положень п.1.3 Розділу І, п. 4.3 Розділу ІУ Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092 (в подальшому Методики), вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Методика застосовується, зокрема, для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (далі - висновок експерта).

Отже, положеннями Методики передбачено проведення огляду транспортного засобу та оцінки матеріального збитку суб`єктом оціночної діяльності, за результатом чого складається звіт, а виклик заінтересованих осіб для проведення огляду, відповідно до п. 5.2 Розділу У Методики проводиться у разі потреби.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 25.07.2018 р. у справі № 922/4013/17 виклав позицію, відповідно до якої висновки, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу, заподіяних внаслідок пошкодження авто є неправильними, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок ТОВ «КИТ-Т» згідно платіжного доручення №576994 від 11.07.2019 року у розмірі 82544,64 грн. та згідно платіжного доручення №590317 від 27.08.2019 року у розмірі 6318,69 грн., разом була сплачена сума у розмірі 88863,33 грн.

Суд зазначає, що відповідач та його представник з клопотанням про призначення експертизи до суду не зверталися, крім того не оспорюють вартість відновлювального ремонту ТЗ Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 відповідно до звіту про оцінку вартості збитків №290/06-19, а також характер пошкоджень транспортного засобу, зазначені в акті огляду, а тому суд приймає зазначений звіт про оцінку вартості збитків №290/06-19, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складений ОСОБА_3 , в якому зазначено про наявність у останнього сертифікату суб`єкта оціночної діяльності, в якості допустимого доказу і встановлений розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу, вважає об`єктивним та доведеним.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки.

Як роз`яснено у п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 520/7996/18 від 14.09.2022, у справі № 523/3212/19 від 24.03.2021.

Враховуючи, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.06.2019 року, визнано відповідача та внаслідок вказаної ДТП спричинена матеріальна шкода виплачена ПАТ «Страхова компанія «АРКС» у розмірі 88863,33 грн. позивач, який виконав своє зобов`язання за Договором добровільного страхування наземного транспорту за № тп149003а8м від 24.05.2018 року, набув право вимоги до відповідача на відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 88863,33 грн., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 993, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Закону України «Про страхування», ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, Київ, вул. Іллінська, 8, ) 88863,33 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 33 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, Київ, вул. Іллінська, 8, ) судовий збір в розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», код ЄДРПОУ 20474912, адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 10 травня 2024 року.

Суддя А. А. Саукова