"25" жовтня 2024 р.
Справа № 642/5129/24
Провадження № 2/642/1475/24
25 жовтня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Вікторова В.В.
за участю секретаря Шнайдер Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою Ель-Та?алу ОСОБА_1 до Ель-Та?алу ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивачка ОСОБА_3 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до Ель-Та?алу ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, Ель-Та?алу ОСОБА_2 , громадянином Держави Нігерія, зареєстрований 08 грудня 1989 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №3446.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 08 грудня 1989 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину Ель-Та?алу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя сторін не склалося через відсутність спільних інтересів, різність поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Почуття любові та поваги один до одного втрачено. Позивачка вважає, що фактично шлюб припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.
Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом оголошення на сайті «Судова влада», причини неявки суду не відомі. Відзив на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялися відповідачу за останнім відомим місцем проживання, про що свідчить поштове повідомлення.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
З врахуванням вказаного, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 2 ст. 496 ЦПК України, іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Судом встановлено, що шлюб між позивачкою, Ель-Та?алу ОСОБА_5 , громадянкою України, та відповідачем, Ель-Та?алу ОСОБА_2 , громадянином Держави Нігерія, зареєстрований 08 грудня 1989 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №3446, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.07.2006 року.
В шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_6 -Та?алу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07.09.1991 року.
Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні.
З матеріалів справи слідує, що позивач Ель-Та?алу ОСОБА_7 є громадянкою України, а відповідач Ель-Та?алу ОСОБА_2 є громадянином Держави Нігерія.
З урахуванням наведеного, суд під час вирішення вищевказаної справи повинен керуватися положеннями Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон).
Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону вибір права - право учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.
Зі статті 7 Закону слідує, що при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України.
Згідно зі ст. 55 Закону право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.
Статтею 63 Закону встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до статті 21Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ст.51Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).
За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін.
Відповідач зазначених обставин у встановленому законом порядку не спростував, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
У відповідності до ст. 113 СК України суд залишає прізвище позивача « ОСОБА_6 -Та?алу».
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачка не просила стягувати судові витрати з відповідача у разі задоволення позову, враховуючи принцип диспозитивності, встановлений статтею 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачкою під час розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 137, 141, 222, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, суд,
Позов Ель-Та?алу ОСОБА_1 до Ель-Та?алу ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між Ель-Та?алу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та Ель-Та?алу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 08 грудня 1989 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №3446.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Ленінського районного суду м. Харкова протягом 30 днів з дня оголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В. Вікторов