Справа № 345/6487/23
Провадження № 22-ц/4808/791/24
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Долинка Орест Антонович, на рішення Калуського міськрайонного суду від 25 березня 2024 року, у складі судді Миговича О.М., у справі за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТзОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом,в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 53 518, грн та судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 28.01.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 344304113. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору Факторингу № 20102022 від 20.10.2022,до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №344304113 в сумі 42684 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 684,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Окрім цього, 23.01.2021 року між ТзОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /367202 який підписаний електронним підписом відповідача. 08.12.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 08122021 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників від 08.12.2021 до Договору Факторингу № 08122021 від 08.12.2021,до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/367202 в сумі 7700 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

А також 31.01.2021 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 19141-01/2021 який підписаний електронним підписом відповідача. 11.08.2021 року між ТОВ «Інвеструм» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 11082021 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 11.08.2021 до Договору Факторингу № 11082021 від 11.08.2021,до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 19141-01/2021 в сумі 3134 грн., з яких: 1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2134,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам вищезазначених кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора.

Позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за договорами в розмірі 53 518,00 грн, та судові витрати.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 25 березня 2024 року позов задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь «ТзОВ «ФК «ЄАПБ») заборгованість: за кредитним договором №344304113 в сумі 42684 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 684,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №/367202 в сумі 7700 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 19141-01/2021 в сумі 3134 грн., з яких: 1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2134,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути загальну суму заборгованості за договорами в розмірі 53 518,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Долинка О.А. посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переходу прав вимоги до позивача за договором факторингу, та підстав виникнення прав грошових вимог за ними: договори факторингу не містить інформації про підстави виникнення права грошової вимоги, не зазначений документ, що підтверджує наявність боргу. Зважаючи на те, що позивач не надав доказів виникнення грошового зобов`язання у ОСОБА_2 у нього відсутнє право вимоги до нього.

Зазначив, що кредитний договір між відповідачем і первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» датований 28.01.2021 року, тоді як договір факторингу з відступлення прав вимоги за цим кредитним договором укладений 28.11.2018 року. Наведене вказує, що права вимоги за договором факторингу є похідним від кредитного договору, а отже він не може бути укладеним раніше кредитного договору за яким переходить право вимоги.

Крім того, визначена позивачем заборгованість за відсотками на підставі ч.2 ст.625 ЦПК України не містить жодних обґрунтувань, що підтверджує відсутність підстав для стягнення таких.

В порушення вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність» не є належним доказом наявності заборгованості відповідача за тілом кредиту та відсотками, тому оскаржуване рішення ухвалене на припущеннях.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТзОВ «ФК «ЄАПБ» вказує, що оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, яке підлягало застосуванню. Судом повно з`ясовано фактичні обставини справи.

Обставини укладення вищевказаного договору відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. Він був належним чином ознайомлений з умовами вищезазначеного договору.

На підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем надано копії відповідного кредитного договору, договору факторингу із додатками та розрахунок заборгованості за кредитним договором, інформаційні довідки про перерахування коштів, які відповідач належними доказами не спростував.

Зазначив, що відповідач не погоджуючись з відповідним розрахунком заборгованості за кредитним договором № №344304113 від 28.01.2021 року, мав право подати контррозрахунок, однак, будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги відповідачем не надано.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.01.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 344304113 (а.с.9-12).

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.14-16).

20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022 відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.17-18).

Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору Факторингу № 20102022 від 20.10.2022, до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №344304113 в сумі 42684 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 684,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.19-20).

23.01.2021 року між ТзОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /367202 (а.с.25-26).

08.12.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 08122021 відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.29-30).

Відповідно до Реєстру боржників від 08.12.2021 до Договору Факторингу № 08122021 від 08.12.2021,до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/367202 в сумі 7700 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.32-33).

31.01.2021 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 19141-01/2021 (а.с.37-38).

11.08.2021 року між ТОВ «Інвеструм» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 11082021 відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.41-42).

Відповідно до Реєстру боржників №2 від 11.08.2021 до Договору Факторингу № 11082021 від 11.08.2021, до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 19141-01/2021 в сумі 3134 грн., з яких: 1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2134,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.44-45).

Згідно з умовами Кредитних договорів Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитними договорами.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №344304113 від 28.01.2021 в сумі 42684,00 грн., за кредитним договором № /367202 від 23.01.2021 в сумі 7700,00 грн., за кредитним договором №19141-01/2021 від 31.01.2021 в сумі 3134,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що такі є обґрунтованим, оскільки відповідач належним чином не виконував умови укладених договорів, у зв`язку з чим стягнув із ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання позики у загальному розмірі 53 518 грн.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Як встановлено судом, 28.01.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , 23.01.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 , та 31.01.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договори, за умовами яких позикодавці передали позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором, у строк передбачений договором.

Підписавши кредитні договори, відповідач погодився з умовами договорів та правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Інвеструм».

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Зазначені договори є чинними та підлягають виконанню сторонами.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання , право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Тобто, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів виконання істотних умов договорів факторингу є необґрунтованими, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є юридичною особою, має статус фінансової установи, відповідач не є стороною договорів факторингу і ним не доведено, що в результаті укладення таких договорів обсяг його майнових зобов`язань як позичальника змінився, отже відповідачем не доведеного того, що його права або охоронювані законом інтереси були порушені.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як вбачається з п. 4.3. кредитного договору № 344304113 від 28.01.2021, відповідач погодився, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, а відтак доводи апеляційної скарги про неправомірне нарахування 1,7% за кожен день користування кредитом після закінчення строку кредитування є безпідставними.

Відповідач, заперечуючи щодо розміру заборгованості за договорами, не був позбавлений можливості надати власний розрахунок із відповідними доказами, проте таким правом не скористався.

Враховуючи доведеність наявними в справі належними та допустимими доказами факту укладення із відповідачем кредитних договорів та беручи до уваги факт невиконання останнім обов`язків по поверненню суми позики, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договорами на загальну суму в розмірі 53 518 грн.

У відповідності до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що договори факторингу укладені у відповідності до вимог закону, містять всі істотні умови, при їх укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Крім того, з вимогами про визнання недійсними договорів факторингу відповідач до суду не звертався.

Укладення договору факторингу між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» 28 листопада 2018 року, тобто до укладення кредитного договору із відповідачем, не свідчить про відсутність у позивача права вимоги за кредитом, оскільки до цього договору факторингу неодноразово вносились зміни та заборгованість відповідача була включена до реєстру боржників №2 від 11.08.2021 року, укладеного на виконання договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Долинка Орест Антонович залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 25 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин