Справа № 211/1821/24
Провадження № 6/211/133/24
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді: Сарат Н.О.,

при секретарі: Зоріній С.М.,

у відсутність учасників процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2024 до суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

На обґрунтування подання зазначено, що Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13.01.2023р. по справі №210/3681/22 ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» стягнуто заборгованість за Договором позики №23-12-20-02-1 про надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23.12.2020р. Рішення не оскаржувалось і набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчі листи про стягнення коштів із боржників, які було передано стягувачем на виконання приватному виконавцеві виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадиму Вікторовичу (надалі за текстом приватний виконавець Нордіо В.В., ПВ ОСОБА_5 )

05.05.2023р. приватним виконавцем Нордіо В.В. було відкрито виконавче провадження №71747722 на підставі виконавчого листа, виданого 21.02.2023р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №210/3681/22.

Постановами приватного виконавця від 05.05.2023р. із боржника стягнуто мінімальні витрати виконавчого провадження в загальній сумі 700,00 грн. і основну винагороду у сумі 45083,82 грн. Цього ж дня винесено постанови про арешт коштів боржника і про арешт майна боржника, якими у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у загальній сумі 496622,02 грн. накладено арешт на кошти і майно боржника ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця Нордіо В.В. від 22.05.2023р. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у зв`язку із проведенням виконавчих дій боржнику визначено розмір додаткових витрат виконавчого провадження у загальній сумі 657,50 грн.

Під час проведення виконавчих дій виконано повний комплекс заходів направлених на виконання виконавчого документу і виявлення майна і коштів боржника на які може бути звернено стягнення: наплавлялись запити до компетентних державних органів щодо реєстрації за боржником рухомого і нерухомого майна; про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи; про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму' доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником фізичною особою - підприємцем в податковій декларації' платника єдиного податку фізичної особи підприємця; про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи.

Проведені заходи не призвели до виконання судового рішення.

При цьому приватним виконавцем Нордіо В.В. було встановлено, що ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 30,4 кв.м., якою вона володіє на праві спільної сумісної власностіразом із ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право вдасності на житло від 05.10.1999 року.

На підставі Рішення Криворізької міської ради від 28.10.2022 № 1515 «Про перейменування об`єктів топоніміки м. Кривого Рогу» назву вулиці «Башкірська» змінено на «Військових медиків». На даний момент квартира перебуває у спільеій сумісній власності.

За викладених обставин виникла необхідність у визначені частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами у відповідності до ст. 443 ЦПК України. У зв`язку із чим приватний виконавець звернувся до суду з поданням та просить суд визнавити частку майна борожника ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами, а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , якою вона володіє спільно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визначити у розмірі 1/3 частки.

Від представника приватного виконавця адвоката Верби А.В. через систему Електронний суд надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі приватного виконавця, на задоволенні подання наполягає.

Інші заінтересовані боржник і стягувач у судове засідання не з`явилися, про дату місце та час розгляду подання повідомлялися належними чином.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов такого висновку.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2023 Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», заборгованість за Договором №23-12-20-02-І надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23 грудня 2020 року усумі 388 380,00 грн. (триста вісімдесят вісім тисяч триста вісімдесят гривень 00 коп.), з яких: заборгованість за тілом кредита173 000,00 грн., проценти за користування кредитом 15 380,00 грн., проценти за неправомірне користування кредитом у сумі 200 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Предславинська, будинок 28, офіс 401) штраф за порушення умов Договору застави транспортного засобу від 23 грудня 2020 року 55 500,00 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.). Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» судові витрати по справі, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 6958,20 грн. (шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень 20 коп.).

05.05.2023р. приватним виконавцем Нордіо В.В. було відкрито виконавче провадження №71747722 на підставі виконавчого листа, виданого 21.02.2023р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №210/3681/22.

Постановами приватного виконавця від 05.05.2023р. із боржника стягнуто мінімальні витрати виконавчого провадження в загальній сумі 700,00 грн. і основну винагороду у сумі 45083,82 грн. Цього ж дня винесено постанови про арешт коштів боржника і про арешт майна боржника, якими у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у загальній сумі 496622,02 грн. накладено арешт на кошти і майно боржника ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця Нордіо В.В. від 22.05.2023р. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у зв`язку із проведенням виконавчих дій боржнику визначено розмір додаткових витрат виконавчого провадження у загальній сумі 657,50 грн.

Як видно із наданого державним виконавцем копії свідоцтва про право власності на житло від 05.10.1999 квартира АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

На підтвердження чи перебувають дані особи у родинних відносинах і у яких саме, доказів не надано.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підставою звернення приватного виконавця до суду з даним поданням стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення та на переконання приватного виконавця є необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з іншими особами. Таке майно є спільною сумісною власністю та відсутність виділеної частки майна боржника унеможливлює виконавцю вчинити виконавчі дії пов`язані з майном боржника.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні визначений ст. 443 ЦПК України, відповідно до якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 (справа № 2-591/11) заначено наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20), щодо відступу від висновків якої вирішується питання, колегія суддів зазначила, що під час розгляду подання державного чи приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не можуть застосовуватися норми Господарського процесуального кодексу України, які регулюють позовне провадження. Отже, розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 335 Господарського процесуального кодексу України (аналогія статті 443 ЦПК України) не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що стаття 335 Господарського процесуального кодексу України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. У цьому разі відповідно до статті 338 Господарського процесуального кодексу України подання державного чи приватного виконавця розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від суб`єктного складу боржника та інших співвласників майна. Натомість за наявності спору про право стаття 335 Господарського процесуального кодексу України не підлягає застосуванню. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження. Пунктом 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Оскільки в цій справі вбачається спір про право боржника з дружиною, яка вважає себе одноосібною власницею спірного майна, то судові рішення в частині визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, слід скасувати, а провадження в цій справі за поданням приватного виконавця в цій частині - закрити.

Натомість мотиви відступу від висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20), зводяться до того, що єдиною допустимою законом формою звернення виконавця до суду за вирішенням питання про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є звернення з поданням.

Однак, ВП ВС дійшла висновку, що розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Отже, норми статті 443 ЦПК України підлягають застосуванню виключно за відсутності спору про право.

Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження.

Обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на компетентні органи, уповноважені Державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від Держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу.

Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина друга статті 4, частина четверта статті 42 ЦПК України), в тому числі за позовом про визнання недійсним правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна (оспорення фраудаторного правочину).

Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абзац перший частини п`ятої статті 56 ЦПК України).

Оскільки виконавець може звертатися з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від волі боржника чи навіть всупереч такій волі, та враховуючи, що процесуальний кодекс не містить вичерпного регулювання участі виконавця у позовному провадженні, підлягають застосуванню правила частин третьої, четвертої статті 57 ЦПК України: зменшення розміру позовних вимог, зміна предмета або підстави позову, укладення мирової угоди, відмова від апеляційної або касаційної скарги, заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими або виключними обставинами можлива лише за письмовою згодою виконавця; якщо боржник не підтримує заявлених позовних вимог, то це не є підставою для залишення подання без розгляду; відмова боржника від позову, подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє виконавця права підтримувати позов і вимагати розгляду справи по суті.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (див mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20, пункт 8.74).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності (як у справі, що переглядається), свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження. Тому заява про визначення частки майна боржника у спільному майні за наявності спору, подана до суду виконавцем, незалежно від її назви (позовна заява, подання) за своєю суттю є саме позовною заявою. Особа, яка є стверджуваним співвласником майна боржника у такому спорі, є стороною у спорі, якій має бути забезпечена можливість користуватися всіма правами, якими наділений відповідач відповідно до закону. Лише в цьому разі буде забезпечене право такої особи на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду про те, що поняття «спір про право», наявність якого є підставою для залишення заяви без розгляду, а не закриття провадження у справі, передбачено в окремому провадженні. Натомість розділ VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України не регулює дії суду у випадках, коли виконавець звертається до суду в порядку цього розділу за наявності матеріального спору, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Отже, у ЦПК України наявна прогалина, яку належить заповнити шляхом застосування за аналогією закону частини шостої статті 294 ЦПК України, відповідно до якої якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тому якщо під час розгляду подання виконавця або скарги в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України суд дійде висновку про наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає подання або скаргу без розгляду і роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах. Такий висновок узгоджується з висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18) про залишення позову без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) зазначила, що виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний; водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

Оскільки зазначені висновки сприйняті Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду як можливість виконавця звернутися до суду в порядку позовного провадження з різними по суті процесуальними документами, Велика Палата Верховного Суду вважає доцільним роз`яснити свою позицію шляхом уточнення своїх висновків. Зазначене уточнення полягає в такому. В разі, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. В останньому випадку суд має або закрити провадження (якщо порушені правила про юрисдикцію спору), або залишити заяву (подання) без розгляду (якщо правила про юрисдикцію спору не порушені).

Отже, оскільки приватний виконавець звернувся до суду із поданням про вирішення питання про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності, яким боржник володіє спільно з членами його сім`ї; частка боржника у спільному майні не визначена, а отже, наявний спір про право, який повинен вирішується в позовному провадженні, а не в межах справи в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що подання приватного виконавця слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 257-261, 353-354, 443 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право звернутися до суду із позовом у порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. О. Сарат