П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року

м. Рівне

Справа № 567/2063/23

Провадження № 22-ц/4815/597/24

Головуючий у Острозькому районному суді

Рівненської області: суддя Венгерчук А.О.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

05 березня 2024 року в м. Острог

Рівненського району Рівненської області

за відсутності учасників справи та їх представників

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 05 березня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" (далі - ТОВ "Укр Кредит Фінанс") пред`явило до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 44 416 гривень. Мотивуючи свої вимоги, покликалось на те, що 08 лютого 2022 року сторони уклали кредитний договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем. Проте всупереч погодженим умовам такого договору, порушуючи вимоги ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, відповідач своїх зобов`язань не виконала і внаслідок цього мала станом на 10 жовтня 2023 року 6 400 гривень простроченої заборгованості за тілом кредиту та 38 016 гривень простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 05 березня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 800 гривень, з яких 6 400 гривень - прострочена заборгованість за кредитом, 6 400 гривень прострочена заборгованість за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" судовий збір у розмірі 618,78 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

При ухваленні свого рішення суд виходив із того, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 38 016 гривень не є співрозмірною сумі кредиту у 6 400 гривень, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Тому зроблено висновок про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості за кредитом, а саме до 6 400 гривень, які були визначені договором про відкриття кредитної лінії №1046-1984 від 08 лютого 2022 року.

На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність і необґрунтованість в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом, що полягало в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що позивачем було дотримано вимоги закону, в т.ч. ст.ст. 1048, 10561 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом і доведені відповідні умови кредитного договору до відома відповідачу. При цьому нею не заперечується укладення договору на зазначених умовах. Отже, позивач має законне право на нарахування процентів відповідно до п. 4.6 кредитного договору протягом строку дії договору, що визначені в його п. 4.8 кредитного договору. Тому твердження районного суду з того приводу, що умовами кредитного договору передбачено нарахування неправомірно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором і це суперечить п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є помилковим, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України. Проценти не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Також вказувалося про те, що строк кредитування становив 300 днів, а тому проценти за користування кредитом повинні нараховуватись в таких межах, адже строк договору є рівним строку кредитування. Стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом і застосовується протягом всього строку дії договору, за виключенням строку користування кредитом за зниженою, та/або пільговою процентною ставкою. Сплачуючи кредит, відповідач вчинила конклюдентні дії, що свідчить про прийняття умов укладеного кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки. Крім того, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

З наведених підстав просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині часткової відмови у сплаті процентів за користування кредитними коштами та прийняти нове судове рішення, яким повністю задоволенні позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1046- 1984 від 08 лютого 2022 року в розмірі 44 416 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом 6 400 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 38 016 гривень.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалась, хоча їй про це роз`яснювалось в ухвалі Рівненського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тому судом апеляційної інстанції рішення суду попередньої інстанції переглядається виключно в межах оскаржуваних сум, а саме, чи наявні спонукання для стягнення заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 38 016 гривень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З копії договору про відкриття кредитної лінії №1046-1984 від 08 лютого 2022 року судом встановлено, що цього числа між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого товариство відкрило для ОСОБА_1 невідновлювальну кредитну лінію за якою надало їй кредит в сумі 6400 гривень зі сплатою відсотків: знижена процентна ставка - 2,00% в день, стандартна процентна ставка - 3,00 % в день.

Кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - веб-сайту ТОВ "Укр Кредит Фінанс" (https:// creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем кредитодавця, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

З довідки ТОВ "Укр Кредит Фінанс" видно, що відповідачу 08 лютого 2022 року видано кредитні кошти за договором в сумі 6 400 гривень.

Звертаючись до суду як на підставу для задоволення своїх вимог позивач посилався на те, що в порушення умов договору та ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, відповідач своїх зобов`язань не виконала і внаслідок цього мала станом на 10 жовтня 2023 року прострочену заборгованість в розмірі 44 416 гривень, де 6400 гривень за кредитом (тілом), а 38 016 гривень за процентами.

До позовної заяви надавались такі документи, які, на переконання ТОВ "Укр Кредит Фінанс", доводять факт узгодження умов договору, а саме роздруківка тексту кредитного договору; копія правил надання споживчих послуг; витяг з реєстру банків; копія листа-довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи; розрахунок заборгованості за кредитним договором, паспорт споживчого кредиту.

Суд попередньої інстанції стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача 6400 гривень заборгованості за тілом кредиту та зменшив до цього розміру заявлену до стягнення суму заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом.

На думку ТОВ "Укр Кредит Фінанс", в суду попередньої інстанції були відсутні правові підстави для зменшення розміру нарахованих відсотків за користування кредитом.

Між тим, аргументи апеляційної скарги не спонукають до скасування рішення в оскаржуваній частині та задоволення позову в повному обсязі.

Так, апеляційним судом було встановлено, що за кредитним договором нарахування відсотків здійснювалось поза межами встановленого строку кредитування і усупереч узгодженій вартості кредиту.

В наданому позивачем примірнику договору про відкриття кредитної лінії обумовлено сукупну вартість кредиту лише в розмірі 7 424 гривень, яка включає 6 400 гривень суми кредиту та 1 024 гривень процентів за користування кредитними коштами. Строк повернення кредитних коштів (перший базовий період) складав 8 календарних днів, відповідно термін повернення кредитних коштів - до 15 лютого 2022 року.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної правової норми такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України).

Так, у тексті кредитного договору вказувалося і про те, що строк кредитування складає 300 днів до 05 грудня 2022 року. Строк договору є рівними строку кредитування, однак в частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань.

При цьому зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 64 000 гривень та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом в розмірі 57 600 гривень (п.4.10 договору).

Реальна річна ставка процентна ставка на дату укладення цього договору складає 2340295,0%. (п.4.6, 4.9 договору).

Тобто в наданій до справи копії кредитного договору визначаються фактично три строки, в межах який здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів.

Тому при вирішенні спірних правовідносин колегія апеляційного суду вважає за необхідне застосувати положення принципу contra proferentem.

В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 ЦК України.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 1024 гривень та в 8 днів відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

При цьому вихід апеляційного суду за межі доводів і вимог апеляційної скарги порушить засади диспозитивності і змагальності процесу, адже позивач не вимагає скасування рішення у відповідній частині, а відповідачем апеляційної скарги з наведенням таких підстав для скасування рішення районного суду не подано.

Визначені процесуальним законодавством межі перегляду справи апеляційним судом передбачають перевірку рішення суду першої інстанції лише в тій частині, в котрій воно було оскаржене, і лише з урахуванням наведених у апеляційний скарзі доводів.

Отже, відсутні правові підставі для частково скасування рішення районного суду, виходу апеляційним судом за межі апеляційної скарги та стягнення з відповідача на користь заявника меншої суми заборгованості за відсотками, ніж стягнув суд попередньої інстанції.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" залишити без задоволення, а рішення Острозького районного суду Рівненської області від 05 березня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків