Житомирський апеляційний суд
Категорія 68 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №295/10304/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразово в сумі 56 800 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 07.10.2000 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1367. Вказує, що під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що 16 червня 2016 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано рішенням Богунського районного суду м. Житомира, справа №295/12889/15-ц. Також вказує, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/12013/14-ц від 22.09.2014 стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей, у розмірі 1 300,00 грн на обох дітей до повноліття ОСОБА_4 , а в подальшому 650 грн щомісячно до повноліття ОСОБА_5 .

Стверджує, що відповідач злісно ухилявся від сплати аліментів в результаті чого накопичувався борг. З метою врегулювання аліментних зобов`язань, 09.12.2016 був укладений договір про передачу права власності на дітей на частину квартири (по ідеальних часток), у зв`язку з припиненням права на аліменти. Вказує, що з 09.12.2016 виплата аліментів припинена, але в період з 30.07.2014 по 09.12.2016 (тобто термін до підписання договору) відповідач не сплачував кошти на утримання їх дітей, в результаті чого з`явився борг по аліментах. Зазначає, що рішення суду про звільнення ОСОБА_5 від обов`язку утримувати дитину немає. Звертає увагу на те, що наразі матеріальне становище відповідача досить високе і стабільне, оскільки працює на бронетанковому заводі і отримує щомісячну заробітну плату. Відповідач інших дітей (крім їхніх двох спільних) не має. Аліментів нікому не сплачує. Отже, відповідач має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину.

Зазначає, що старша донька ОСОБА_4 з 01.09.2021 являється студенткою Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченко. Вказує, що утримування та проживання доньки в м. Києві вона забезпечувала сама в повному обсязі. Але наразі такої можливості немає, оскільки її попереджено про скорочення з роботи, вона є особою з інвалідністю 3 групи та має проблеми зі здоров`ям. Стверджує, що основним її доходом є пенсія у розмірі 3333,74 грн. Вказує, що за отримані кошти від відповідача у неї з`явиться можливість оплатити навчання дитині за 2024-2025 навчальний рік. Зазначає, що понесені нею витрати складають 113 600 грн., а тому вважає, що відповідач повинен сплатити половину вартості понесених витрат на навчання дитини, що становить 56 800 грн. Враховуючи вищевикладене просила задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразово в сумі 56 800 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору доньку сторін ОСОБА_4 , що є самостійною підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Зазначає, що витрати на навчання у вищому навчальному закладі з метою здобуття професії не є додатковими витратами. Вказує, що вибір одного з найдорожчих навчальних закладів з відповідачем не узгоджувався. Зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача знаходиться квартира у м. Києві, тому старша донька сторін не потребує проживання у гуртожитку. Стверджує, що ОСОБА_4 була відрахована з КНУ ім. Т.Г. Шевченка, і на даний час навчається на бюджетній формі навчання в Українському державному університеті ім. М. Драгоманова. Зазначає, що покладання витрат по оплаті за навчання на відповідача не відповідає засадам розумності та справедливості. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

16 жовтня 2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що нею у позові було заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 витрат на навчання за період неповноліття доньки. Вказує, що не залучення до розгляду справи ОСОБА_4 не є підставою для скасування рішення суду. Зазначає, що її матеріальне становище є складним, оскільки має проблеми зі здоров`ям. Наголошує на тому, що їй встановлена ІІІ група інвалідності, основним доходом є пенсія, розмір якої становить 3333,74 грн. Зазначає, що ОСОБА_2 не виконував своїх батьківських обов`язків, не підтримував з донькою будь якого спілкування, тому доводи апеляційної скарги про неузгодження вибору навчального закладу є необґрунтованими. Вважає, що відповідач має сплатити половину витрачених нею коштів на навчання доньки у розмірі 113 600 грн задля оплати навчання за обраною спеціальністю в КНУ ім. Т. Г. Шевченка. Звертає увагу на те, що квартиру в м. Києві вона придбала 22.09.2022, а їх донька вступила у ВНЗ в серпні 2021 року. Зазначає, що матеріальне становище відповідача досить високе та стабільне, оскільки працює на бронетанковому заводі, а тому має можливість оплати навчання доньки хоча б за один навчальний рік.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 07.10.2000 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1367, прізвище дружини « ОСОБА_7 ». Наведене підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 07.10.2000.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.10.2004 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17.05.2007.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.09.2014 у справі №295/12013/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 300,00 грн щомісячно, починаючи з 30.07.2014 і до повноліття ОСОБА_4 та в подальшому 650 грн щомісячно до повноліття ОСОБА_5

16 червня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано рішенням Богунського районного суду м. Житомира, справа №295/12889/15-ц.

09 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про передачу права власності на частину квартири у зв`язку з припиненням права на аліменти на дітей, згідно якого маючи намір врегулювати взаємовідносини щодо обов`язку по утриманню малолітніх дітей, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , батьки малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст. 190 СК України дійшли згоди про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 права власності на 1/2 ід. частину квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №12004.

Згідно договору №699 від 14.08.2021 ОСОБА_4 зарахована до Київського національного університету ім. Т. Шевченка, на денну форму за освітньою програмою «Міжнародне право».

Відповідно до договору №699/1 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київського національного університету ім. Т. Шевченка від 14.08.2021 вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 227 200 грн.

Довідкою бухгалтерії Київського національного університету ім. Т. Шевченка №02/499-26 від 02.07.2024 підтверджено внесення коштів ОСОБА_1 за навчання ОСОБА_4 за період з 01.09.2021 по 30.06.2023 в загальній сумі 113 600 грн., в т.ч.: - 26.08.2021 56 800 грн.; - 31.08.2022 23 400 грн.; - 02.04.2023 33 400 грн.

Згідно академічної довідки №098-100 термін навчання ОСОБА_4 становить з 01.09.2021 по 01.07.2023.

Згідно довідки МСЕК №076855 серія 12 ААГ ОСОБА_1 має третю групу інвалідності на строк до 01.04.2025.

Відповідно до довідки Українського державного університету ім. М. Драгоманова №3670/24 від 09.09.2024 ОСОБА_4 є студенткою 1-го курсу за ступенем «бакалавр», навчається на спеціальності «014 Середня освіта (математика), на денній формі навчання Факультету математики, інформатики та фізики УДУ ім. М. Драгоманова. Форма навчання бюджет, період навчання 02.09.2024 - 30.06.2028. Наказ про зарахування №1058 від 08.08.2024.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №397342636 від 01.10.2024 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1 - 3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь одноразово 56 800 грн., сплачених за навчання доньки ОСОБА_4 . При цьому посилалася на ст. 185 СК України та вказувала, що витрати на навчання є додатковими витратами, які покладають на відповідача обов`язок з їх надання.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Також, до подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2018 у справі №642/36/16-ц, в якій зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина визначений главою 16 СК України, яка передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування ст. 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 №6-1296цс15, у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 справа №622/373/16-ц (провадження №61-1717 св 18) та у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі №512/4397/17.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 26.08.2020 у справі №336/1488/19 зауважив, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, адже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 була студенткою Київського національного університету ім. Т. Шевченко на денній формі за освітньою програмою «Міжнародне право».

Згідно академічної довідки ОСОБА_4 №098-100 термін навчання з 01.09.2021 по 01.07.2023.

Згідно договору про передачу права власності на частину квартири у зв`язку з припиненням права на аліменти на дітей від 09 грудня 2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сторони врегулювали взаємовідносини щодо обов`язку по утриманню малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст. 190 СК України та дійшли згоди про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 права власності на 1/2 ід. частину квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №12004.

Матеріали справи не містять даних про звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, оскільки дане питання врегульоване між сторонами договором про передачу права власності на частину квартири у зв`язку з припиненням права на аліменти на дітей від 09 грудня 2016 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі статтею 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені статтею 185 СК України, можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання.

Такий висновок міститься у судовому рішенні Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №478/2108/16-ц.

Тобто, доводи позивача про необхідність стягнення додаткових витрат на ОСОБА_4 за період 2021 року (до досягнення ОСОБА_4 повноліття) є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не зверталася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину до досягнення ОСОБА_4 повноліття. Оскільки на день подачі позову ОСОБА_4 є повнолітньою та продовжує навчання, вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені статтею 185 СК України не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до довідки Українського державного університету ім. М. Драгоманова №3670/24 від 09.09.2024 ОСОБА_4 є студенткою 1-го курсу за ступенем «бакалавр», навчається на спеціальності «014 Середня освіта (математика), на денній формі навчання Факультету математики, інформатики та фізики УДУ ім. М. Драгоманова. Форма навчання бюджет, період навчання 02.09.2024-30.06.2028. Наказ про зарахування №1058 від 08.08.2024.

09 вересня 2024 року ОСОБА_4 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Нормами діючого законодавства передбачено, що до суми аліментів на дитину, яка продовжує навчання, входить і вартість навчання.

Відтак, ОСОБА_4 не обмежена у доступі до правосуддя для захисту свого права на отримання аліментів у зв`язку з навчанням.

Вказаного вище при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував, а тому дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, зважаючи на те, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді