ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/441/24Головуючий у 1-й інстанції Тхорик І.І.
Провадження № 22-ц/817/456/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

представника апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 595/441/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат СВЕРЛИК Ольга Василівна, на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року (постановлену суддею Тхорик І.І., дата складення повного тексту судового рішення не зазначено) про відмову у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_3 (далі заявниця, апелянт), в інтересах якої діє адвокат Сверлик Ольга Василівна, звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування вимог заяви покликалася на те, що після досягнення заявницею пенсійного віку, у лютому 2024 року вона звернулася до Бучацького об`єднаного УПФ України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в поданих нею документах містяться деякі розбіжності, через які до її страхового стажу не враховано певні періоди роботи. Зокрема, в одній з архівних довідок невірно вказано її по батькові. Відповідно до свідоцтва про народження та розірвання шлюбу її по батькові записано як « ОСОБА_4 », натомість в архівній довідці від 26 січня 2024 року за №62/03-02 « ОСОБА_5 ».

У зв`язку із викладеним просила суд встановити факт належності ОСОБА_3 архівної довідки, виданої архівним відділом №2 Чортківської РВА Тернопільської області 26 січня 2024 року за №62/03-02 на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Сверлик Ольга Василівна, подала на неї апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в даній справі відсутній спір про право, а заявниця просить лише встановити факт належності їй архівної довідки, яка підтверджує трудовий стажта у якій невірно вказано її по батькові. Стверджує, що ці розбіжності носять лише формальний характер, оскільки інші дані, які стосуються цієї особи, збігаються. Зазначає, що підтвердити належність архівних довідок саме заявниці у справі, або внести до них зміни чи виправлення у позасудовому порядку неможливо. Встановлення юридичного факту заявниці необхідне для реалізації права на призначення пенсії за віком.

У зв`язку з викладеним просить ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників у справі до суду не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Сверлик Ольга Василівна апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно архівної довідки №62/03-02 від 26 січня 2024 року, виданої Чортківською РВА Тернопільської області підтверджено факт трудового стажу ОСОБА_3 у колгоспі «Світанок», м.Бучач, Бучацького району (а.с.7).

З рішення Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №25270/01-16 від 14 лютого 2024 року вбачається що, ОСОБА_3 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю стажу на дату звернення.

Зокрема, до уваги не взята довідка від 26 січня 2024 року №62/03-02, оскільки по батькові заявника не співпадає з паспортними даними (а.с.6).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (стаття 315 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Згідно пункту 6 частини першої та частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).

При цьому, само по собі посилання заінтересованої особи на існування між ним та заявником спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору та бути підставою для застосування наслідків, передбачених частиною шостою статті 294 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

За змістом п.12 вказаної Постанови Пленуму ВСУ при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст.273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця ОСОБА_3 просила встановити факт належності їй архівної довідки.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що в даній справі вбачається спір про право, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на дату звернення.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Статтею 318 ЦПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637, у судовому порядку встановлюється факт приналежності особі документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові чи прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Відмова органом ПФУ в призначенні заявниці пенсії за віком обумовлена тим, що до уваги не взята довідка від 26 січня 2024 року №62/03-02, оскільки по батькові заявниці в даній довідці не співпадає з її паспортними даними.

Саме для усунення вказаних розбіжностей ОСОБА_3 і звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй архівної довідки.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_3 , має для неї юридичне значення, оскільки надає право оформити пенсію.

Справи про встановлення таких фактів підлягають розгляду саме в порядку окремого провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах даної справи відсутні докази про наявність у даній справі спору про право, а тому висновок суду першої інстанції з даного приводу є передчасним.

При вирішенні справи колегія суддів відповідно до п.4 ст.263 ЦПК України враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі №555/1492/19.

З приводу постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, яку при вирішенні справи застосував Бучацький районний суд, колегія суддів зазначає, що у справі яка переглядалася Верховним Судом, встановлення юридичного факту належності заявнику архівної довідки було потрібним заявнику для отримання (заміни) ним нового посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, однак законодавством було передбачено позасудовий порядок визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який надає право на передбачені законом пільги у разі виникнення спірних питань. Також, Верховний Суд виснував, що довідка про участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження не є правовстановлюючим документом, а тому цей факт не може бути встановлений на підставі п.6 ч.1 статті 315 ЦПК України.

За таких обставин висновок постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 не є релевантним для застосування у даній справі, оскільки предмет правовідносин не є тотожним.

За таких обставин, відмова у відкритті провадження у даній справі створює ОСОБА_3 перешкоди у реалізації права на судовий захист.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, наведені норми дають підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 травня 2024 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома