Справа № 464/6163/23 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-з/811/277/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
18 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 464/6163/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 5522,26 грн у порядку регресу.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 858,88 грн судового збору та 2900,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05 березня 2024 року залишено без змін.

24 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 464/6163/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування вимог вказаної заяви покликається на те, що у зв`язку з розглядом справи в апеляційному порядку позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, які згідно додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року становлять 2 000 грн.

Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2 000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 18 грудня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1,3 ст.133 судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: п.1) на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.1 ст.137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За ч.3 п.8 ст.141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що правову допомогу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 надавав адвокат Самойленко Петро Миколайович на підставі додаткової угоди №119-1 від 16 липня 2024 року до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року (а.с. 116).

Згідно вищезазначеної додаткової угоди та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року (а.с. 117) в суді апеляційної інстанції адвокатом Самойленком П.М. було надано послуги, а саме: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі, написання відзиву на апеляційну скаргу та подання до Львівського апеляційного суду, клопотання про розгляду справи без участі позивача. Вартість наданих послуг становить 2 000 грн.

В підтвердження понесених витрат відповідно до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року, було долучено платіжну інструкцію № Р24АР24АD3579 від 16 липня 2024 року (а.с. 118).

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При визначенні суми витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

18 листопада 2024 року від відповідача ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення. Вважає, що правові витрати в розмірі 2000 грн. є явно завищеними та нічим не підтверджені.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20 листопада 2018р. по справі 910/23210/17

Проте, колегія суддів вважає, заявлені витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, підтверджені належними доказами ( договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт), а також доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, не є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на витрачений адвокатом час, та є співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Дослідивши матеріали справи та зміст поданих представником позивача документів, враховуючи фактичний вид правової допомоги, затраченим часом на надання таких послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення, з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати на надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати на надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 18 грудня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І