Справа № 286/4632/24
У Х В А Л А

20.12.2024 м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Кулініч Я.В. розглянувши в м. Овруч позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення в натурі часток земельних ділянок, які належать співвласникам на праві спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В:

17.12.2024 ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 , звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , яка проживає в АДРЕСА_3 , в якому просять виділити їм в натурі по 1/3 частці із спільної часткової власності, із земельної ділянки розміром 0,4366га, кадастровий номер :06:000:0443, площею 0,1455 га, кожній та земельної ділянки розміром 0,6458га, кадастровий номер :04:000:0464, площею 0,2152 га, кожній, припинити спільну власність, визначивши їм право власності з цього окремого об`єкту нерухомого майна в 1 частці, кожній.

Позовна заява подається до суду із дотриманням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відповідно до ч.ч. 1,3,4 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації; договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, незважаючи на те, що позивачами в позовній заяві вказано про неможливість врегулювати спір в позасудовий спосіб, суду не надано доказів спроби досудового врегулювання спору, а саме: чи було запропоновано відповідачу укласти відповідний договір про виділ часток у натурі та посвідчити його нотаріально.

Згідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», встановлено, що прожитковий мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2024 року становить 3028 грн..

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлений судовий збір 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається зі змісту позовної заяви в ній об`єднано дві вимоги немайнового та майнового характеру.

Позивачами до позовної заяви додано квитанції №0.0..2 та № 0.0..2 від 16.12.2024 про сплату судового збору у розмірі 1 211, 20 грн., кожною.

Отже, з врахуванням суми сплаченого судового збору, позивачам, за подання позовної заяви до суду, слід доплатити судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн., кожній та надати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В позовній заяві позивачі зазначили, що виділення частин земельних ділянок, які вони успадкували, з раніше сформованих земельних ділянок, можливе, проте доказів про можливість такого виділу до позову не надано.

Виділ земельних ділянок із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення в натурі часток земельних ділянок, які належать співвласникам на праві спільної часткової власності, залишити без руху.

Надати позивачам строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог закону позовна заява вважатиметься неподаною й буде повернута позивачам.

Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Суддя Я. В. Кулініч