Провадження № 2/344/4639/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки ОСОБА_3 . Спадкоємців першої черги у покійної не було. На випадок своєї смерті, 03 вересня 1993 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І., яким своє майно - квартиру за адресою АДРЕСА_1 заповіла відповідачу. Однак, у власності покійної також перебувала земельна ділянка площею 0,0500 га., цільове призначення - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер :09:006:0434, що належала покійній на підставі державного акта серія ІФ № 15/2-001316, виданого 24 червня 1994 року на підставі рішення Івано-Франківської міської ради №88 від 16 березня 1994 року, яка відноситься до садівницького товариства «каскад». Дану земельну ділянку в порядку ст. 549 ЦК УРСР прийняла сестра покійної ОСОБА_4 (мати позивачки) шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном - вищевказаною земельною ділянкою. Так, з березня 2003 року ОСОБА_4 почала користуватись даною земельною ділянкою, а саме обробляла її. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті спадщину прийняла позивачка, яка звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, однак в цьому їй відмовлено через: неможливість встановити факт родинних відносин між покійною ОСОБА_3 та позивачкою; неможливість встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 ; відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. Так, згідно архівної довідки №Д-64(Ц)/06-06 від 28 серпня 2024 року ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Тисменичани, Надвірнянського повіту, батько - ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_8 , донька ОСОБА_9 . Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , видане 10 серпня 1970 року, видане Тисменичанською сільською радою Надвірнянського р-ну Івано-Франківської області, актовий запис №25, ОСОБА_10 вийшла заміж за ОСОБА_11 і змінила прізвище на ОСОБА_12 . Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , народилась позивачка ОСОБА_13 (мати ОСОБА_4 ). Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 , ОСОБА_14 вийшла заміж за ОСОБА_15 і змінила прізвище на ОСОБА_16 . Неоднакове написання прізвищ ОСОБА_17 пов`язане з довільним перекладом та написанням прізвища посадовими особами органів РАЦС, як і ім`я позивачки ОСОБА_18 . В той же час, родинні відносини підтверджуються однаковим місцем народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також співпадінням імен батьків. Стосовно прийняття спадщини, то це підтверджується довідками садівницького товариства «Каскад» № 38 від 15 жовтня 2024 року та довідкою старости Вовчинецького старостинського округу. Отже, позивачка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , оскільки є її дочкою. В силу нечіткого написання прізвища тітки та мами позивачка не може встановити факт родинних відносин з тіткою ОСОБА_3 . ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті сестри шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті сестри ОСОБА_3 , однак належним чином її не оформила. Доказами родинних відносин між позивачкою та тіткою є наявні в матеріалах справи свідоцтва про народження та архівні довідки, в яких є співпадіння імен батьків та місця народження, а доказами прийняття ОСОБА_4 спадщини є довідки органу місцевого самоврядування та садівницького кооперативу, що доводять, що протягом шести місяців з моменту смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_4 вступила в управління та володіння спадковим майном. Просить встановити, що ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті сестри ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном - земельною ділянкою площею 0,0500 га., цільове призначення - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою :09:006:0434; Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер; визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті тітки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку площею 0,0500 га., цільове призначення - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер :09:006:0434.

Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечив проти його задоволення.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками вказані ОСОБА_19 та ОСОБА_4 (а.с.19).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_4 заявниця ОСОБА_14 уклала шлюб з ОСОБА_15 . Прізвище заявниці після укладення шлюбу ОСОБА_16 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 , видане 14 травня 1979 року ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Тисменичани, батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_20 (а.с.17).

Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , видане 10 серпня 1970 року, ОСОБА_10 вийшла заміж за ОСОБА_11 і змінила прізвище на ОСОБА_12 (а.с.18).

Згідно архівної довідки № Д-64(Ц)/06-06 від 28 серпня 2024 року ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Тисменичани, Надвірнянського повіту, батько - ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_8 , донька ОСОБА_9 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть № НОМЕР_6 (а.с.5).

03 вересня 1993 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І., яким своє майно - квартиру за адресою АДРЕСА_1 заповіла відповідачу ОСОБА_2 (а.с.6-7).

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_7 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.21).

Заявник звернулася до Надвірнянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,050 га., цілове призначення для ведення садівництва, за адресою Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер :09:006:0434. Однак, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв?язку із тим, що з поданих документів неможливо встановити родинний зв`язок між заявницею та покійною ОСОБА_3 (власницею земельної ділянки). Також, відсутні докази прийняття ОСОБА_4 спадщини після ОСОБА_3 (а.с.36).

Досліджені наявні письмові докази, в їх сукупності дають підстави вважати, що дійсно заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною племінницею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Статтею124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України в п. 1 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктами 1, 6 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення та надасть можливість підтвердити факт родинних стосунків при вирішенні питання про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , оскільки іншим шляхом, крім судового порядку, це зробити неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи, у власності ОСОБА_3 , перебувала земельна ділянка площею 0,0500 га., цільове призначення - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер :09:006:0434, що належала покійній на підставі державного акта серія ІФ № 15/2-001316, виданого 24 червня 1994 року на підставі рішення Івано-Франківської міської ради № 88 від 16 березня 1994 року, яка відноситься до садівницького товариства «каскад» (а.с.10-15).

З березня 2003 року ОСОБА_4 почала користуватись даною земельною ділянкою, а саме саджала та обробляла її, що підтверджується довідкою садівницького товариства «Каскад» № 38 від 15 жовтня 2024 року та довідкою старости Вовчинецького старостинського округу(а.с.22,23).

Відповідно до листа Надвірнянської державної нотаріальної контори №02-14/609 від 05 грудня 2024 року, за матеріалами спадкової справи № 343/2009, яка заведена в Надвірнянській державній нотаріальній конторі, спадкоємцем за законом майна, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її дочка ОСОБА_1 , а також, згідно матеріалів спадкової справи № 937/2003, заведеної в Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 , якому 22 вересня 2003 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ( номер за рестром 4-1993) на квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с.40).

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Ураховуючи те, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до правовідносин, що стосуються спадкування після її смерті, слід застосовувати норми ЦК України 1963 року.

Згідно статті 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_3 , її сестра ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, оскільки обробляла земельну ділянку, отже фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті сестри ОСОБА_3 , а тому суд вважає доведеним факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті матері.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно дост. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

За змістом ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимога для захисту порушеного права має відповідати змісту цього права та характеру його порушення. Одним зі способів захисту цивільних прав, з яким особа має право звернутися до суду, є вимога про визнання права.

Положеннями ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов висновку, що факти, викладені позивачем у позовній заяві є достовірними, не викликають сумніву та дають підстави стверджувати, що ОСОБА_1 набула право на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_8 , є рідною племінницею ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 , спадщини після смерті сестри ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном - земельною ділянкою площею 0,0500 га., цільове призначення - для ведення садівництва, що знаходиться адресою Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер :09:006:0434.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 право власності на спадкове майно за законом після смерті тітки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку площею 0,0500 га., цільове призначення - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер :09:006:0434.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 12.12.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.