КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/7001/20 Головуючий в суді І інстанції Андрейчук Т.В.
Провадження №22-ц/824/4904/2024 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем Українии

17 квітня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Некляєва Юрія Генадійовича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення витрат на лікування та поховання спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення витрат на лікування та поховання спадкодавця.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 .

У встановленому законом порядку спадщину після смерті ОСОБА_4 прийнято спадкоємцями першої черги за законом: її чоловіком ОСОБА_3 , їх малолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , а також її батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивач вказував, що ОСОБА_4 страждала на онкологічне захворювання, у зв`язку з чим проходила лікування в Ізраїлі та в Україні. В ході лікування та догляду за ОСОБА_4 ним було витрачено 75 836,76 дол. США та 137 618,40 грн. Також ним було понесено витрати на поховання ОСОБА_4 в розмірі 151 500,00 грн.

Натомість відповідачі витрат на лікування та поховання померлої ОСОБА_4 не понесли.

Вважав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги за законом на підставі статті 1232 Цивільного кодексу України, зобов`язані відшкодувати йому понесені ним витрати відповідно до їх частки у спадщині, розмір якої щодо кожного з них становить 1/5 від спадкової маси.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідачів компенсацію витрат на лікування та поховання ОСОБА_4 у сумі по 15 167,35 дол. США та 57 824,00 грн з кожного.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 компенсацію витрат на лікування спадкодавця по 13 967,35 дол. США з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 компенсацію витрат на поховання спадкодавця у сумі по 30 300,00 грн. з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовували доводи апеляційної скарги тим, що місцевий суд не врахував, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що витрати на лікування ОСОБА_4 сплачені ним за рахунок його особистих коштів, а також, що ці витрати були розумними з точку зору їхнього розміру і необхідності їх здійснення.

На думку апелянтів, ритуальні послуги, які замовив позивач у зв`язку з похованням спадкодавця, значно перевищують передбачений законодавством перелік ритуальних послуг, що є необхідними для здійснення поховання. Також вказували, що ці ритуальні послуги з ними не узгоджувались.

Апелянти також вказували на те, що всупереч норм ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, позов пред`явлено передчасно, позаяк на сьогодні не встановлено вартість спадкового майна, а задовольнити вимоги кредитора спадкоємці можуть лише в межах вартості спадкового майна.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2021 року в частині стягнення витрат на лікування спадкодавця скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В іншій частинірішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Некляєвим Юрієм Геннадійовичем, та касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана адвокатом Бойком Олексієм Ігоровичем, задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В мотивування підстав для скасування постанови апеляційного суду, Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції не встановив обсяг спадкового майна та його вартість. Апеляційним судом не враховано, що на час ухвалення оскаржуваних судових рішень впровадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала на розгляді цивільна справа № 758/13570/20 за первісним позовом ОСОБА_3 , який діє від свого імені та як законний представник в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про поділ спадкового майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про поділ спадкового майна.

Крім того, апеляційний суд не прийняв до уваги, що 10 грудня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уклали шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Калашовою Л. В., зареєстрований в реєстрі за № 3261, за умовами якого його сторони, зокрема, погодили, що грошові кошти на рахунках в банківських установах, будь-які банківські внески, у тому числі відсотки, нараховані по ним, вважаються особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє ім`я, відкрито рахунок в установі банку. Відмовляючи у повному обсязі у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на лікування спадкодавця, апеляційний суд вказане до уваги не прийняв та належним чином не дослідив питання здійснення ОСОБА_3 оплати за лікування ОСОБА_4 зі свого банківського рахунку.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник відповідачів - адвокат Гродовська О.П. підтримали апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_3 та представники позивача - адвокати Бойко Н.В., Бойко О.І. проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити скаргу без задоволення.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача по справі, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та приймаючи до уваги, що вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (ч.1 ст.417 ЦПК України), колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У частинах 1,2 та 5 ст.263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що грошові кошти у сумі 69 836,76 дол. США були витрачені ним на лікування захворювання ОСОБА_4 , яке загрожувало її життю особисто, вони є розумними та необхідними, а тому ці витрати підлягають відшкодуванню за рахунок інших спадкоємців.

Суд першої інстанції також вважав доведеними витрати позивача на поховання спадкодавця у розмірі 151 500,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції в частині стягнення витрат на лікування,виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 138).

Позивач ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_5 - її доньками, а ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - її батьками.

Таким чином, вказані особи є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 187-188, 191, 196, 199, 200).

05 травня 2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , звернувшись до державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (т. 1, а. с. 179-190). 06 травня 2020 року спадщину після смерті дружини прийняв її чоловік ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 181).

З матеріалів справи також вбачається, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 страждала на рак правої молочної залози.

У зв`язку з цим ОСОБА_4 проходила лікування в Державі Ізраїль, яке було організоване ТОВ "Ті.Ель.Ві. Ізраїльський центр медичного туризму" та здійснювалось у клініці "Медичний центр імені Сураскі" ("ІхіловСураскі") в м. Тель-Авів (т. 3, а.с. 4) і, відповідно до копії листа ТОВ "Ті.Ель.Ві. Ізраїльський центр медичного туризму", інвойси, виписані цим товариством на оплату лікування ОСОБА_4 на загальну суму 71 880,00 доларів США (т.1, а с. 17-58, т. 3, а.с. 4), були сплачені ОСОБА_7 (т.1, а. с. 59-61,т.3, а.с. 4).

При цьому оплата за професійний супровід, організацію обстежень, консультацій та лікування, координування дій пацієнта ОСОБА_4 з лікарями, пересилання та переклад медичних документів щодо результатів обстежень, аналізів та висновків лікарів здійснювало безпосередньо ТОВ "Ті.Ель.Ві. Ізраїльський центр медичного туризму", а тому витрати з оплати цих послуг теж нерозривно пов`язані з лікуванням ОСОБА_4 в Державі Ізраїль.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2020 року на поховання спадкодавця ОСОБА_4 позивачем було витрачено всього коштів на загальну суму 151 500,00 грн. Ці кошти були сплачені ФОП ОСОБА_8 за придбання домовини, вінків, оплату послуг з винесення домовини та її перевезення катафалком. (т. 1, а. с. 76)

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2013 року подружжям Морозових був укладений шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Калашовою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 3261 (т. 1, а. с. 215-216).

За умовами шлюбного договору від 10 грудня 2013 року його сторони погодили, що все майно (рухоме та нерухоме), яке буде придбане та/або набуте чоловіком або дружиною після укладення цього договору та реєстрації шлюбу, є особистими майном і належить на праві особистої приватної власності тому з подружжя, на чиє ім`я воно було придбане або набуте. Грошові кошти на рахунках в банківських установах, будь-які банківські внески, у тому числі відсотки, нараховані по ним, вважаються особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє ім`я, відкрито рахунок в установі банку. Будь-які зобов`язання за договорами позики, кредитним договорами, іншими договорами, правочинами є особистими зобов`язаннями того з подружжя, хто є стороною таких договорів.

Також, з матеріалів справи вбачається, що заробітна плата ОСОБА_4 за період з січня 2018 року по березень 2020 року становила 2 363 690,77 грн. (т.1, а.с.160).

Між ОСОБА_4 та ПАТ «МетЛайф» було укладено договір страхування життя, на підставі якого остання отримала суму страхового відшкодування на лікування раку жіночого органу у розмірі 852 000 грн. (т.1, а.с. 138)

Згідно даних декларації від 09 березня 2018 року, поданої після звільнення, позивачем вказано місце роботи після звільнення - безробітній (т.1, а.с. 119-123).

За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46цього Кодексу).

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1268 ЦК України).

Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно рецепта лікаря Тель-Авівського Медичного Центру ім. Сураськи ОСОБА_9 від 04 березня 2020 року ОСОБА_4 прописаний, зокрема, препарат Ібранс 125 мг*1.

1 упаковка препарату Ібранс 125 мг*1, дата випуску 12 березня 2020 року номер рецепту 1703, продавець Білель Абу-Га, коштувала 13 876,74 ізраїльських шекелей.

Згідно квитанції від 12 березня 2020 року отримувач Х придбав у продавця Білель Абу-Га препарат Ібранс 125 мг*1 за 13 876,74 Ізраїльських шекелей (з урахуванням комісії - 14226,74 ізраїльських шекелей).

Згідно виписки АТ «Альфа-банк» від 14 травня 2020 року ОСОБА_3 12 березня 2020 року витрачено в Тель-Авіві зі свого особового рахунку НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 14 226,74 ізраїльських шекелей, що еквівалентно 3 956,76 дол. США.

При таких обставинах, з огляду на приписи укладеного 10 грудня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 шлюбного договору, можливо зробити висновок, що витрачені на придбання ліків 14 226,74 ізраїльських шекелей (що еквівалентно 3 956,76 дол. США) слід вважати особистою приватною власністю ОСОБА_3 як того з подружжя, на чиє ім`я відкрито відповідний рахунок в установі банку, з якого здійснено оплату за лікарський препарат.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт здійснення ОСОБА_3 оплати за лікування ОСОБА_4 зі свого банківського рахунку на суму 14 226,74 ізраїльських шекелей (що еквівалентно 3 956,76 дол. США).

Поряд із цим, звертаючись до суду із вимогами про стягнення з відповідачів, як спадкоємців померлої ОСОБА_4 , витрат, понесених ним на її лікування, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що ним було витрачено на лікування ОСОБА_4 саме його власні коштив розмірі більшому, ніж 14 226,74 ізраїльських шекелей (що еквівалентно 3 956,76 дол. США).

Отримання позивачем грошових коштів у сумі 70 000,00 доларів США у борг згідно розписки від 17 березня 2019 року (т.2, а.с.11), саме по собі не може вважатися належним доказом, підтверджуючим здійснення ним витрат його особистих коштів на лікування ОСОБА_4 , позаяк належних і допустимих доказів, що саме ці кошти були витрачені на лікування спадкодавця, матеріали справи не містять, про це не йдеться і в самій позовній заяві від 12 червня 2020 року.

Також ОСОБА_3 не доведено з покликанням на належні, допустимі та достовірні докази, що саме ним сплачено 18 березня 2020 року 67618,40 грн за придбання медичного препарату "Ібранс", позаяк у фіскальному чеку не вказано особу покупця (т. 1, а. с. 73).

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується витрата позивачем ОСОБА_3 коштів на лікування спадкодавця у сумі 69 836,76 доларів США, які підлягають відшкодуванню за рахунок інших спадкоємців, є помилковоми, спростовуються матеріалами справи.

Належними та допустимими доказамипозивачем підтверджено, що ним було витрачено на лікування ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 14 226,74 ізраїльських шекелей(еквівалентно 3 956,76 дол. США), що підтверджується випискою АТ «Альфа-банк» від 14 травня 2020 року.

Згідно зі статтею 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Вказані витрати апеляційний суд вважає розумними та необхідними, оскільки вони понесені на придбання ліків за рецептом лікаря Тель-Авівського Медичного Центру ім. Сураськи ОСОБА_9 від 04 березня 2020 року, згідно з якимОСОБА_4 прописаний, зокрема, препарат Ібранс 125 мг*1.

Загальний обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора визначений у частині першій статті 1282 ЦК України, якою встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Оскільки питання щодо меж відшкодування спадкоємцями витрат, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, статтею 1232 ЦК України не визначено, системний аналіз вказаної норми матеріального права у взаємному зв`язку з приписами частини першої статті 1282 ЦК України дозволяє дійти висновку, що таке відшкодування може мати місце лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року у справі № 758/13570/20, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 , який діє від свого імені та як законний представник в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про поділ спадкового майна задоволено.

Виділено ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на таке майно: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 780 823 (сімсот вісімдесят тисяч вісімсот двадцять три) гривні 33 копійки, 1/3 частину машиномісця № НОМЕР_2 , розташованого в підземному паркінгу житлового будинку по АДРЕСА_2 , площею 14,40 кв.м., вартістю 119 636 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень, 1/3 частину приміщення для зберігання велосипедів № НОМЕР_14 (поверх 10), по АДРЕСА_2 площею 2,1 кв.м., вартістю 12 371 (дванадцять тисяч триста сімдесят одна) гривня 67 копійок, 1/3 частину грошових коштів у сумі, еквівалентній 274 700 (двомстам сімдесяти чотирьом) гривням, які 31 березня 2020 року надійшли на транзитний рахунок НОМЕР_3 в АТ «Альфа-Банк» для списання коштів для продажу валюти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США (курс 27,47 гривень за 1 долар США) з рахунку ОСОБА_4 № UA0854738/840 в АТ «Альфа-Банк» від 27.08.2019, а всього майна на суму 1 004 397 (один мільйон чотири тисячі триста дев`яносто сім) гривень 67 копійок.

Виділено ОСОБА_5 та визнано за нею право власності на таке майно: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 780 823 (сімсот вісімдесят тисяч вісімсот двадцять три) гривні 33 копійки, 1/3 частину машиномісця № НОМЕР_2 , розташованого в підземному паркінгу житлового будинку по АДРЕСА_2 , площею 14,40 кв.м., вартістю 119 636 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень, 1/3 частину приміщення для зберігання велосипедів № НОМЕР_14 (поверх 10), по АДРЕСА_2 площею 2,1 кв.м., вартістю 12 371 (дванадцять тисяч триста сімдесят одна) гривня 67 копійок, 1/3 частину грошових коштів у сумі, еквівалентній 274 700 (двомстам сімдесяти чотирьом) гривням, які 31 березня 2020 року надійшли на транзитний рахунок НОМЕР_3 в АТ «Альфа-Банк» для списання коштів для продажу валюти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США (курс 27,47 гривень за 1 долар США) з рахунку ОСОБА_4 № UA0854738/840 в АТ «Альфа-Банк» від 27.08.2019, а всього майна на суму 1 004 397 (один мільйон чотири тисячі триста дев`яносто сім) гривень 67 копійок.

Виділено ОСОБА_5 та визнано за нею право власності на таке майно: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 780 823 (сімсот вісімдесят тисяч вісімсот двадцять три) гривні 33 копійки, 1/3 частину машиномісця № НОМЕР_2 , розташованого в підземному паркінгу житлового будинку по АДРЕСА_2 , площею 14,40 кв.м., вартістю 119 636 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень, 1/3 частину приміщення для зберігання велосипедів № НОМЕР_14 (поверх 10), по АДРЕСА_2 площею 2,1 кв.м., вартістю 12 371 (дванадцять тисяч триста сімдесят одна) гривня 67 копійок, 1/3 частину грошових коштів у сумі, еквівалентній 274 700 (двомстам сімдесяти чотирьом) гривням, які 31 березня 2020 року надійшли на транзитний рахунок НОМЕР_3 в АТ «Альфа-Банк» для списання коштів для продажу валюти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США (курс 27,47 гривень за 1 долар США) з рахунку ОСОБА_4 № НОМЕР_16 в АТ «Альфа-Банк» від 27.08.2019, а всього майна на суму 1 004 397 (один мільйон чотири тисячі триста дев`яносто сім) гривень 67 копійок;

Припинено право ОСОБА_2 на частку у спадковому майні вартістю 42 754 (сорок дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) гривні 54 копійки з виплатою грошової компенсації вартості частки за рахунок коштів, внесених ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду;

Виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на таке майно:

- 1/2 частину автомобіля «Chevrolet Bolt EV», VIN НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , 2017 року випуску вартістю 393 727 (триста дев`яносто три тисячі сімсот двадцять сім) гривень 51 копійка,

- 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 64,8 кв.м, житловою площею 34,3 кв.м, вартістю 284 146 (двісті вісімдесят чотири тисячі сто сорок шість) гривень,

- 1/2 частину вкладу у сумі 1 000 (одна тисяча) гривень з відповідними відсотками, що знаходиться на поточному рахунку № НОМЕР_15 від 30.05.2018 в AT «Альфа-Банк»,

- 1/2 частину вкладу у сумі 2 (дві) гривні 88 копійок з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_18 від 01.08.2017 в AT «Альфа-Банк»,

- 1/2 частину вкладу у сумі 116 (сто шістнадцять) гривень 74 копійки з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_19 від 08.10.2019 в AT «Альфа-Еанк»,

- 1/2 частину вкладу у сумі 2 580 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень з відповідними відсотками, що знаходиться на депозитному рахунку № НОМЕР_9 в AT КБ «ПриватБанк» згідно умов Договору № 8AMDN8400 від 28.02.2014, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_4 ,

- 1/2 частину вкладу у сумі 7 099 (сім тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 94 копійки з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_10 в AT КБ «ПриватБанк» згідно умов Договору № SAMDNWFC7 від 04.11.2019, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_4 ,

- 1/2 частину вкладу у сумі 1 (одна) гривня 58 копійок з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_11 в AT КБ «ПриватБанк» згідно умов Договору № 5AMDN1779 від 13.10.2015, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_4 ,

- 1/2 частину вкладу у сумі 3 (три) долари США 55 центів з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_12 в AT КБ «ПриватБанк» згідно умов Договору № SAMDNWFC0 від 27.11.2015, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_4 ,

а всього майна на суму 683 324 (шістсот вісімдесят три тисячі триста двадцять чотири) гривні 06 копійок.

Припинено право ОСОБА_1 на частку у спадковому майні вартістю 42 754 (сорок дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) гривні 54 копійки з виплатою грошової компенсації вартості частки за рахунок коштів, внесених ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду;

Виділено ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на таке майно:

- 1/2 частину автомобіля «Chevrolet Bolt EV», VIN НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , 2017 року випуску вартістю 393 727 (триста дев`яносто три тисячі сімсот двадцять сім) гривень 51 копійка,

- 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 64,8 кв.м, житловою площею 34,3 кв.м, вартістю 284 146 (двісті вісімдесят чотири тисячі сто сорок шість) гривень,

- 1/2 частину вкладу у сумі 1 000 (одна тисяча) гривень з відповідними відсотками, що знаходиться на поточному рахунку № НОМЕР_17 від 30.05.2018 в AT «Альфа-Банк»,

- 1/2 частину вкладу у сумі 2 (дві) гривні 88 копійок з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_18 від 01.08.2017 в AT «Альфа-Банк»,

- 1/2 частину вкладу у сумі 116 (сто шістнадцять) гривень 74 копійки з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_19 від 08.10.2019 в AT «Альфа-Еанк»,

- 1/2 частину вкладу у сумі 2 580 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень з відповідними відсотками, що знаходиться на депозитному рахунку № НОМЕР_9 в AT КБ «ПриватБанк» згідно умов Договору № 8AMDN8400 від 28.02.2014, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_4 ,

- 1/2 частину вкладу у сумі 7 099 (сім тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 94 копійки з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_10 в AT КБ «ПриватБанк» згідно умов Договору № SAMDNWFC7 від 04.11.2019, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_4 ,

- 1/2 частину вкладу у сумі 1 (одна) гривня 58 копійок з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_11 в AT КБ «ПриватБанк» згідно умов Договору № 5AMDN1779 від 13.10.2015, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_4 ,

- 1/2 частину вкладу у сумі 3 (три) долари США 55 центів з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_12 в AT КБ «ПриватБанк» згідно умов Договору № SAMDNWFC0 від 27.11.2015, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_4 ,

а всього майна на суму 683 324 (шістсот вісімдесят три тисячі триста двадцять чотири) гривні 06 копійок.

Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_5 право отримати в рівних частках грошові кошти у сумі 55 699 гривень 78 копійок з карткового рахунку № НОМЕР_20 від 20.11.2014 в AT «Альфа-Банк».

З огляду на вказане, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено обсяг спадкового майна, здійснено його поділ між спадкоємцями та визначено вартість часток у спадщині, отриманій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З огляду на вказане, в силу положень статті 1232 ЦК України, з урахуванням вартості отриманого у спадщину майна, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають обов`язок та можливість відшкодувати позивачу понесені ним розумні та необхідні витрати на лікування спадкодавця у розмірі, якій відповідає їх часткам у спадщини (1/5), тобто по 791, 35 дол. США з кожного.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач довів належними та допустимими доказами, що ним особисто понесено матеріальні витрати на поховання ОСОБА_4 , що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами цих витрат, а саме копією товарного чеку, виданого на ім`я ОСОБА_3 на загальну суму 151 500,00 грн.

Оскільки відповідачами не доведено участь у витратах на поховання спадкодавця, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про покладення на них обов`язку по частковому відшкодуванню ними витрат ОСОБА_3 на поховання ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ритуальні послуги, які замовив позивач, не погоджувалися з відповідачами і значно перевищують передбачений законодавством перелік ритуальних послуг, що є необхідними для здійснення поховання, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки вони не підтверджені належними доказами чи відповідними розрахунками їх нерозумності, а тому ці доводи не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення таких витрат.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене, керуючись положеннями статті 376 ЦПК України, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, застосував норми матеріального права, однак, надавши неправильну оцінку доказам, дійшов помилкового висновку про доведення позивачем розміру понесених ним витрат на лікування в сумі 69836,76 доларів США, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе частково задовольнити апеляційну скарги, змінити рішення суду в частині стягнення витрат на лікування спадкодавця, вказавши, що до стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає компенсація витрат на лікування спадкодавця в розмірі по 791, 35 дол. США з кожного. В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для його скасування чи зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Некляєва Юрія Генадійовича задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 рокузмінити в частині стягнення витрат на лікування спадкодавця, вказавши, що до стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає компенсація витрат на лікування спадкодавця в розмірі по 791 (сімсот дев`яносто одному) долару США 35 центів з кожного.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.