Справа № 461/3368/22 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-з/811/133/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
01 липня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Н.П. Крайник
суддів Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі О.В. Псярук
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву представника ОСОБА_1 - Матвіїв Єлизавети Ігорівни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Матвіїв Єлизавети Ігорівни на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2023 року у справі за скаргою адвоката Матвіїв Єлизавети Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано - Франківської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Борис Юлії Богданівни у виконавчому провадженні НОМЕР_2 від 04.07.2022 р.,-
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2023 року у задоволенні скарги адвоката Матвіїв Єлизавети Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано - Франківської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Борис Юлії Богданівни у виконавчому провадженні НОМЕР_2 від 04.07.2022 р. відмовлено.
Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 - Матвіїв Єлизавета Ігорівна .
Постановою Львівського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Матвіїв Єлизавети Ігорівни задоволено, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2023 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірним розрахунок зі сплати аліментів станом на 01.06.2022 року згідно виконавчого листа № 461/3787/16-ц від 21.08.2018 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 згідно якого заборгованість по сплаті аліментів становить 332748,81 грн, здійснений державним виконавцем Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління (м. Івано-Франківськ) Борис Ю.Б. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 від 07.09.2018 року. Зобов`язано державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління (м. Івано-Франківськ) Борис Ю.Б. здійснити новий розрахунок у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, в решті вимог скарги відмовлено.
22.04.2024 року представник ОСОБА_1 - Матвіїв Єлизавета Ігорівна подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що заяву слід задовольнити частково.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно із частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно із вимогами ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).
Колегія суддів відзначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
16 травня 2024 року начальник Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) - Дяків М. подав письмові заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.
Враховуючи наведені представником ОСОБА_1 - Матвіїв Є.І. доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом, обсяг наданих ним послуг (надання усних консультацій), а також доводи заперечення Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія судів приходить до висновку, що заяву представника ОСОБА_1 - Матвіїв Є.І. слід задоволити частково, стягнути з Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої та апеляційній інстанції.
Тому, враховуючи, що постановою Львівського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Матвіїв Єлизавети Ігорівни задоволено, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2023 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франкіської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у користь ОСОБА_1 536,80 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст додаткової постанови складено - 01 липня 2024 року.
Керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
п о с т а н о в и в:
Заяву представника ОСОБА_1 - Матвіїв Єлизавети Ігорівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст додаткової постанови складено 01 липня 2024 року.
Головуючий: Н.П. Крайник
Судді Я.А. Левик