Справа № 562/3474/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2024 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді Саган Л.В.

за участю секретаря судового засідання Аврамчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що з 28 липня 2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги, не склалося. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. У них різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Це призвело до того, що протягом тривалого часу вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо.

Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сім`я існує формально. Просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище " ОСОБА_3 " та стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме: 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. витрат по оплаті судового збору та 4000 (Чотири тисячі) гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Павлюк І.А. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності та без участі позивача та задовольнити позов.

Від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає, просить задовольнити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони упродовж тривалого часу не проживають як сім`я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе.

Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Статтею 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеними вимоги позивача в частині розірвання шлюбу та права на вибір прізвища після розірвання шлюбу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Згідно положень ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, позивачем ОСОБА_1 надано суду ордер на надання правничої допомоги від 07 жовтня 2024 року, договір про надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 01 жовтня 2024 року, рахунок на оплату згідно договору про надання правничої допомоги адвокатом від 01 жовтня 2024 року та копію платіжної інструкції № 7896627 від 07 жовтня 2024 року на суму 2000 (Дві тисячі) гривень, сплачених адвокату Павлюк І.А. за юридичні послуги.

З огляду на те, що згідно платіжної інструкції № 7896627 від 07 жовтня 2024 року позивачем сплачено адвокату Павлюк І.А. за юридичні послуги 2000 (Дві тисячі) гривень, а також враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, складність справи, яка розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження, критерій реальності адвокатських витрат, позов, поданий позивачем невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, виходячи з конкретних обставин справи, обсяги виконаної роботи є незначними, розгляд справи проведено без участі сторін, з урахуванням принципів пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2000 (Дві тисячі) гривень витрат на правничу допомогу адвоката та 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 211, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 28 липня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 109, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище " ОСОБА_3 ".

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та 2000 (Дві тисячі) гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

У решті позовних вимог відмовити.

Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

С у д д я