Провадження № 2/161/60/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитроци Б.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Луцької міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, житлово-комунального підприємства №2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля «BMW», р.н. НОМЕР_1 .

Вказує, що 24.11.2022 року припаркував автомобіль біля будинку АДРЕСА_1 . Після 13 год. цього ж дня на його транспортний засіб впало дерево, яке розташоване за тією ж адресою та внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження із заподіянням матеріальних збитків.

В подальшому, ним було викликано представників ЖКП №2, оскільки послуги з управління багатоквартирним будинком на вул. Потебні в м. Луцьку надає саме це підприємство, і які, після виклику дерево зрізали.

Крім того, територія вказаного будинку належить до земель комунальної власності Луцької міської територіальної громади, яка не надана у власність чи користування будь-яким юридичним або фізичним особам.

Відповідно відповідальність за її утримання покладається на виконавчий комітет Луцької міської ради, а також уповноважені органи, відповідальні за утримання зелених насаджень.

Отже, шкода завдана з вини відповідачів внаслідок неналежного виконання своїх повноважень і обов`язків балансоутримувачів з контролю за станом утримання зелених насаджень, які перебувають у комунальній власності.

У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідачів на його користь 69208,06 грн. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 26800,00 грн. моральної шкоди та судові витрати у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзивах.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 є власником автомобіля «BMW», р.н. НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 16).

Судом встановлено та не заперечується сторонами в судовому засіданні, що 24.11.2022 року біля будинку по АДРЕСА_1 на автомобіль позивача впало дерево.

З акту №38 від 29.11.2022 року, складеного комісією ЖКП №2, вбачається, що 24.11.2022 року у ході огляду стану прибудинкової території за адресою: м. Луцьк, вул. Потебні, 52а було виявлено розчахнення крони дерева, у результаті чого відбулося відсічення гілки, яка за час погіршення погодних умов, під вагою намерзлого дощу та снігу відламалася та полягла на передню частину автомобіля марки «BMW», р.н. НОМЕР_1 (а.с. 21).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №9/22 від 07.12.2022 року вартість матеріальних збитків завданих власнику автомобіля «BMW», р.н. НОМЕР_1 становить 69208,08 грн. (а.с. 10-12).

За приписами статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересу може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Верховний Суд у постанові від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17 вказав, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

П. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право, зокрема, звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Ч.1 та ч. 2 ст.20 цього закону передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Згідно п.2 ч.1 ст.21 вказаного закону, елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 10 та ч. 1 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт такого об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою.

Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Аналогічні норми закріплені в підпункті 5.1. розділу 5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10.04.2006 року.

Як вбачається із представлених доказів, послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 надає житлово-комунальне підприємство №2 відповідно до договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №2/43 від 20.01.2020 року (а.с. 66-72).

Крім того, відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 13.07.2022 року №342-01 «Про облік та проведення інвентаризації зелених насаджень на території Луцької міської територіальної громади» відповідальними за організацію робіт з проведенняч інвентаризації зелених насаджень на прибудинкових територіях житлових будинків є ЖКП, ОСББ, ЖБК та інші організації, які проводять управління будинками.

Таким чином, суд вважає, що належним відповідачем у даній справі є житлово-комунальне підприємство №2, оскільки саме на нього покладено обов`язок по утриманню в належному стані та управлінні будинком по АДРЕСА_1 згідно згаданого договору, а тому заперечення представника ЖКП №2стосовно обов`язку по благоустрою та утриманню зелених насаджень суд не приймає до уваги, оскільки неможливо розмежувати прибудинкову територію і зелені насадження, так як вони являються єдиним масивом і суду не представлено доказів стосовно їх розмежування.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно до положень ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, ч.2 ст.1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов`язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов`язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше).

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт спричинення збитків позивачу падінням дерева, розмір майнової шкоди визначено відповідно до вимог чинного законодавства, а відповідачем дані обставини не спростовано, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При цьому, суду не надано доказів для спростування висновків щодо причин пошкодження майна позивача та вартості відновлювального ремонту автомобіля та вважає, що падіння частини дерева стало наслідком недостатнього контролю за станом зелених насаджень, несвоєчасного виявлення аварійних дерев, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів та транспортних засобів, а тому є наслідком бездіяльності згаданого відповідача, який мав можливість передбачити наслідки погодних умов при належній обачливості.

Отже, дослідивши та оцінивши представлені суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заподіяних збитків внаслідок пошкодження його автомобіля підлягають до задоволення, а тому з ЖКП №2 слід стягнути 69208,06 грн. у відшкодування завданої майнової шкоди.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

П . 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено, що внаслідок пошкодження належного позивачу транспортного засобу, останній зазнав певних моральних страждань, які виразилися у переживаннях, порушенні звичайного устрою життя та незручності через неможливість користування автомобілем, прикладенні додаткових зусиль для відновлення свого транспортного засобу.

А тому, дотримуючись засад розумності і справедливості, зважаючи на спричинення завданих моральних страждань, що проявилися в докладанні позивачем значних зусиль для відновлення свого стану, а також транспортного засобу та життєвих зв`язків внаслідок пошкодження майна, то суд приходить до висновку про можливість стягнення у відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 858,88 грн. судового збору та 2500,00 грн. за проведення експертного дослідження.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 22, 23 1166, 1167 ЦК України, , суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з житлово-комунального підприємства №2 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 69208 (шістдесят дев`ять тисяч двісті вісім) грн. 06 коп., 2000 (дві тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди, 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. за проведення експертного дослідження та 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:

Позивач ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3

Відповідач виконавчий комітет Луцької міської ради, адреса: Волинська область, м. Луцьк, вул.. Б. Хмельницького, 19, .

Відповідач департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради, адреса: Волинська область, м. Луцьк, вул.. Б. Хмельницького, 40а, .

Відповідач житлово-комунальне підприємство №2, адреса: Волинська область, м. Луцьк, бульвар Дружби Народів, 13а, .

Повний текст рішення складений 03 травня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк