Справа №463/8314/24
Провадження №2-к/463/1/24
УХВАЛА

про визнання рішення іноземного суду,

що не підлягає примусовому виконанню

24 жовтня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Косопуд М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Клопотання обґрунтовано тим, що 26 вересня 2022 року проміжною Постановою юстиції призначення особи-опікуна Судом міста Булонь-Біянкур відділу у справах захисту прав дорослих вирішено призначити ОСОБА_1 опікуном матері, ОСОБА_2 .

20 квітня 2023 року Судом міста Булонь-Біянкур відділу у справах захисту прав дорослих №R.G.:22/00198 № Порталіс: 5MM5-6-B7G-GG (протокол №23/130) винесено рішення суду про опікунство згідно якого встановлено опіку терміном на 120 місяців над ОСОБА_2 . Відповідно до даного рішення, заявника, ОСОБА_1 призначено опікуном для управління та розпорядження майном матері - ОСОБА_2 та виконання майнових прав в цілому, а також для всіх дій, що стосуються її особи. Рішення набрало законної сили.

Оскільки на даний час виникла необхідність юридичного оформлення даного факту в Україні, заявниця звернулась до суду з клопотанням про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Про надходження даного клопотання про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, 16.09.2024 року письмово повідомлено заінтересовану особу: ОСОБА_2 та Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки та піклування та запропоновано у місячний строк подати до суду можливі заперечення проти цього клопотання.

У місячний строк з часу повідомлення, заінтересовані особи, жодних заперечень чи інших клопотань до суду не подали.

Відповідно до ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні;

3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, з наступних підстав.

Заявником було долучено засвідчений відповідно до законодавства переклад українською мовою: проміжної Постанови юстиції призначення особи-опікуна Суду міста Булонь-Біянкур відділу у справах захисту прав дорослих від 26 вересня 2022 року; рішення суду міста Булонь-Біянкур відділу у справах захисту прав дорослих від 20 квітня 2023 року №R.G.:22/00198 № Порталіс: 5MM5-6-B7G-GG (протокол №23/130); листа Суду міста Булонь-Біянкур відділу у справах захисту прав дорослих від 16 липня 2024 року про те, що на рішення суду від 20 квітня 2023 року не було подано жодної апеляційної скарги (рішення набрало законної сили).

Судом встановлено, що рішенням суду міста Булонь-Біянкур відділу у справах захисту прав дорослих №R.G.:22/00198 № Порталіс: 5MM5-6-B7G-GG (протокол №23/130) від 20 квітня 2023 року було винесено рішення про опікунство згідно якого встановлено опіку терміном на 120 місяців над ОСОБА_2 .

Відповідно до даного рішення заявника, ОСОБА_1 , призначено опікуном для управління та розпорядження майном матері - ОСОБА_2 та виконання майнових прав в цілому, а також для всіх дій, що стосуються її особи.

Офіційним документом, а саме листом Суду міста Булонь-Біянкур відділу у справах захисту прав дорослих від 16 липня 2024 року підтверджено, що на рішення суду від 20 квітня 2023 року №R.G.:22/00198 № Порталіс: 5MM5-6-B7G-GG (протокол №23/130) не було подано жодної апеляційної скарги, чим на виконання п.2 ч.2 ст.472 ЦПК України підтверджено, що рішення суду міста Булонь-Біянкур відділу у справах захисту прав дорослих №R.G.:22/00198 № Порталіс: 5MM5-6-B7G-GG (протокол №23/130) від 20 квітня 2023 року набрало законної сили.

Вказані документи, на виконання вимог п.3 ч.2 ст.472 ЦПК України, перекладено з французької мови на українську мову перекладацьким бюро «ABC Center», підпис перекладача засвідчено в нотаріальному порядку.

Визнання рішення іноземного суду в Україні необхідне заявнику для оформлення спадкових прав від імені та в інтересах матері, яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 за заповітом від 25.06.2010 року, що посвідчений ОСОБА_5 , державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори, в реєстрі за №1-1001, для захисту її спадкових прав та представництва в державних органах України, органах нотаріату.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили (частина перша статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до статті 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Згідно з ч. 1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч. 2 ст. 462 ЦПК України, вважається, що принцип взаємності існує, якщо тільки не доведено інше. Таким чином, принцип взаємності означає, що рішення суду певної держави повинно визнаватись та виконуватись в України, якщо тільки не має доказів того, що рішення українських судів не визнаються і не можуть бути виконані на території такої держави.

Відповідно до ст. 471 ЦПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Таким чином, принцип взаємності полягає в тому, що держава, яка дотримується цього принципу, надає на своїй території аналогічні права і бере на себе аналогічні зобов`язання.

Зокрема, між Україною та Французькою Республікою укладено Договір про взаєморозуміння та співробітництво між Україною і Французькою Республікою, який був підписаний 16 червня 1992 року, ратифікований 17 вересня 1992 року. Відповідно до ч. 1 ст. 20 зазначеного Договору, Україна і Французька Республіка сприятимуть співробітництву між правовими установами обох держав, зокрема, з питань правової взаємодопомоги у цивільних справах.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону «Про міжнародне приватне право», якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, вважається, що вона існує, оскільки не доведено інше.

Отже, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин застосовується принцип взаємності для визнання рішення суду Французької Республіки в Україні.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», рішення про опікунство є таким, яке не потребує виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 473 ЦПК України, за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи те, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, зазначене рішення іноземного суду, за законодавством держави, на території якого воно постановлено, набрало законної сили, підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню не встановлено, а тому клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, необхідно задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 471-473 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

клопотання задоволити.

Визнати на території України рішення суду міста Булонь-Біянкур відділу у справах захисту прав дорослих №R.G.:22/00198 № Порталіс: 5MM5-6-B7G-GG від 20 квітня 2023 року (протокол №23/130).

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили негайно після її проголошення суддею. Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Ухвала суду складена та підписана суддею 24 жовтня 2024 року.

Суддя Г.Б. Жовнір