Справа № 454/638/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальської міської ради Львівської області про визнання права власнсоті на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом та просить виділити в окреме приміщення нежитлове приміщення №41, яке становить 19/1000 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 47,1кв.м

На обґрунтування вимог зазначив, що йому належить 19/1000 частин вказаної будівлі. В нього існують перешкоди в здійсненні права власності на вказане майно, оскільки таке не виділено в окреме приміщення.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позову не заперечив.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Позивачу ОСОБА_1 належить 19/1000 частин будинку (магазин, прим.41) по АДРЕСА_1 , що є нежитловим приміщенням загальною площею 47,1кв.м, яке складається з магазину площею 39,7кв.м, кладової площею 2,6кв.м, кладової площею 4,8кв.м. Ждані обставини встановлено з свідоцтва про право власності, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, інформації з державного реєстру речових прав, довідки №4460 від 22.11.2022р., технічного паспорта.

З висновку №5802 від 19.12.2023р. встановлено, що належні позивачу 19/1000 ідеальних частин будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 47,1кв.м, які складаються з: магазину площею 39,7кв.м, кладової площею 2,6кв.м, кладової площею 4,8кв.м, можуть бути виділені в натурі в окреме приміщення №41.

Згідно ст.317 ЦК України, зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України.

В силу ст.356 ЦК України, Учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно, а не на конкретно визначену частку в майні.

Згідно з нормою ст. 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками у праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а якщо це неможливо вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду.

Виходячи з аналізу даних норм, суд дійшов висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу може бути виділено відокремлену частину нежитлових приміщень без завдання шкоди будівлі в цілому, а тому суд визнає позов таким. що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Виділити в окреме приміщення нежитлове приміщення №41, яке становить 19/1000 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 47,1кв.м, належне на праві власності ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Сокальська міська рада Львівської області, , місцезнаходження: вул.Шептицького,44, м.Сокаль, Шептицький район, Львівська область.

Головуючий: М. Я. Адамович