Провадження № 2/357/5819/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить: збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 : стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони у даній справі є батьками двох дітей. На даний час, їхній старший син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 є повнолітнім, а менший син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ще неповнолітнім. Між сторонами було розірвано шлюб 23.04.2008 року та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 31.03.2008 року на користь позивача було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Пізніше, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 02.03.2020 року на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/12 частин від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. Таке рішення суд виніс з урахування того, що з відповідача вже стягувалися аліменти на старшого сина ОСОБА_5 . На разі, змінився сімейний стан позивача, старша дитина повнолітня та обставина, яка враховувалася судом при визначенні аліментів на сина ОСОБА_6 відпала. Крім того на момент ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на ОСОБА_6 в розмірі 1/12 частин відповідач був безробітним, а на даний час відповідач є військовослужбовцем. Зараз перебуває у військовій частині НОМЕР_1 на посаді сержанта. Загальна сума його доходу за період з 22 червня 2023 р. по 22 червня 2024 року становить 523 892,20 грн. Отже матеріальний стан платника аліментів значно покращився, а тому позивач просить суд збільшити розмір аліментів та визначити їх в частці, оскільки ціни постійно зростають.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, де зазначив, що з 30.06.2022р. перебуває в зареєстрованому шлюбі, та має на утриманні ще синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дружина відповідача не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за сином ОСОБА_8 . Відповідач вказує, що сплачує позивачу мінімальний розмір аліментів на дитину, а тому просив відмовити в позові.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 11.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.18).

04.12.2024 року відповідач направив відзив на позов, з додатками (а.с.20-27).

Позивач в судове засідання не з`явилася, 16.12.2024 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, направив відзив на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 09.06.2020 року (справа №357/2250/20), було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/ 12 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 березня 2020 року і до повноліття дитини.

Встановлено, що виконавчий лист по справі № 357/2250/20 про стягнення аліментів, виданий 07.08.2020 року перебуває з 03.12.2020 року на виконанні в Білоцерківському міськвідділі ДВС (а.с.12.)

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 30.06.2022 року уклав шлюб з ОСОБА_9 та вони є батьками двох дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.25,26,27).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Верховний суд у своїй постанові від 10 жовтня 2023 року по справі № 682/2454/22-ц, зазначає, що у зв`язку з народженням у другому шлюбі дитини, у платника аліментів змінився сімейний стан та матеріальне становище та вищевказана обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також, згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

На підставі положень ст. 81 ЦПК України та правових норм СК України на позивача покладається обов`язок доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або зазначити інші випадки, що виникли після винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Доказами для підтвердження позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дитини є: працевлаштування відповідача і довідка про його доходи та факт припинення відповідачем сплачувати аліменти на утримання старшого сина ОСОБА_5 в зв`язку з його повноліттям.

Таким чином, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану платника аліментів (відповідача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Відповідач вважає, що розмір аліментів на утримання сина від попереднього шлюбу має залишатися в сумі 1598 грн., тобто становити 50 % від встановленого прожиткового мінімуму на дитину (3196грн.)

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 та ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.

Врахувавши вказані вище обставини, та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, та враховуючи, що у відповідача перебувають на утриманні троє неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача в частці 1/6.

Діти позивача від обох шлюбів є рівними в своїх правах на отримання матеріального утримання від батька, а тому, на думку суду є можливим збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_6 до 1/6 частини. Наведене не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 128, 141, 213, 263 - 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 /РНОКПП НОМЕР_2 /, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_3 /, яка проживає по АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 / 6 частини з усіх видів заробітку ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Виконавчий лист № 357/2250/20 2/357/1709/20, виданий 07.08.2020 року - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 /РНОКПП НОМЕР_2 /, в дохід держави судові витрати по справі в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 19.12.2024 року.

Суддя О. Я. Ярмола