ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7390/24 Справа № 181/1737/23 Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Єлізаренко І.А.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року по справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування об`єднаної територіальної громади Межівської селищної ради про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки, посилаючись на те, що батько дружини ОСОБА_3 , через хворобу не може повноправно керувати своїми діями та потребує опіки. ОСОБА_3 проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні та потребує постійного стороннього догляду, оскільки не здатний до самообслуговування.

На підставі вищевикладеного заявник, просить визнати недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця с.Коховка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, місце проживання АДРЕСА_1 , встановивши над ним опіку, призначити його опікуном.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року позов задоволено частково та ухвалено:

визнати недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця с. Коховка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, місце проживання АДРЕСА_1 ;

встановити опіку над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянином України, уродженцем с. Коховка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, місце проживання АДРЕСА_1 ;

в іншій частині заявлені вимоги залишити без задоволення;

тимчасово покласти обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянином України, уродженцем с. Коховка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, місце проживання АДРЕСА_1 , на Орган опіки та піклування об`єднаної територіальної громади Межівської селищної ради до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством;

встановити строк дії рішення про визнання недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця с. Коховка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, місце проживання АДРЕСА_1 - два роки з часу набрання рішенням законної сили.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_3 внаслідок свого хронічного стійкого психічного розладу не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а відтак вважає необхідним визнати його недієздатним.Заява в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки заявником не було надано висновку органу опіки про доцільність призначення його опікуном. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що в ОСОБА_3 наявні інші родичі, які мають змогу опікуватись ним, зокрема його донька ОСОБА_4 . Жодних доказів, чому ОСОБА_4 не може бути призначена опікуном батька суду надано не було.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить рішення суду Скасувати в частині тимчасового покладення обов`язків опікуна на Орган опіки та піклування об`єднаної територіальної громади Межівської селищної ради та призначити опікуном ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду рішення є необ`єктивним, необґрунтованим винесено з грубим порушенням норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок розгляду, ухвалення рішень по справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 50 Дніпровської філії СЕ ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» від 13.02.2024 року, ОСОБА_3 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі виражених розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку. За своїм психічним станом в теперішній час іспитований не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

У матеріалах справи подання органу опіки та піклування щодо призначення ОСОБА_3 опікуна відсутнє.

ОСОБА_3 має доньку ОСОБА_5 , що підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 27 травня 1971 року виданим Межівським РВ РАГС Дніпропетровської області.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого відділом РАГС Межівського району Дніпропетровської області 16 листопада 1996 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб. Після укладення шлюбу, прізвище дружини ОСОБА_6 .

Отже, судом установлено, що заявник ОСОБА_1 є зятем особи, яка потребує опіки Чубенка ВАС.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3 внаслідок свого хронічного стійкого психічного розладу не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а відтак вважає необхідним визнати його недієздатним. Заява в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки заявником не було надано висновку органу опіки про доцільність призначення його опікуном. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що в ОСОБА_3 наявні інші родичі, які мають змогу опікуватись ним, зокрема його донька ОСОБА_4 . Жодних доказів, чому ОСОБА_4 не може бути призначена опікуном батька суду надано не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Статтею 41 ЦК України передбачено правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Положеннями ст. 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ Наталія Михайленко проти України (2013), Станєв проти Болгарії (2012), Штукатуров проти Росії (2008), адже ч.6 ст.300 ЦПК України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Частиною 4 ст.63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності подання органу опіки та піклування щодо призначення ОСОБА_3 опікуна є необґрунтованим, так як Рішенням виконавчого комітету Межівської селищної ради № 280 від 06 грудня 2023 року «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном (піклувальником) над батьком його дружини ОСОБА_3 » затверджено висновок органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном на батьком його дружини ОСОБА_3 , колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки копія вказаного рішення апелянтом додана до апеляційної скарги, під час розгляду справи в суді першої інстанції вказаного рішення надано не було, тоді як докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково розцінює звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення його опікуном ОСОБА_3 , як можливий спосіб ухилення від проходження військової служби та обов`язку щодо захисту Батьківщини, адже рішення суду про призначення заявника опікуном може створити передумови для ухилення ОСОБА_1 , який є особою призовного віку, від мобілізації на період воєнного стану, згідно зі статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», колегія суддів вважає безпідставними.

Вірно встановивши, що в ОСОБА_3 наявні інші родичі, які мають змогу опікуватись ним, зокрема його донька ОСОБА_4 , тоді як жодних доказів, чому ОСОБА_4 не може бути призначена опікуном батька суду надано не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном на батьком його дружини ОСОБА_3 , з вказаним висновком погоджується й апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Рішення суду в частині визнання недієздатним ОСОБА_3 не оскаржувалось, а отже не було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

І.А. Єлізаренко