Справа № 203/2433/24
Провадження № 2-о/0203/84/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території України,

встановив:

14 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із вказаною заявою окремого провадження, відповідно до якої просить суд встановити факт народження дітей чоловічої статі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , народжених ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Керч, Автономна Республіка Крим, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, від батьків, що не перебувають у шлюбі: мати дитини - громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько дитини громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлення факту народження дітей здійснюється в судовому порядку, оскільки відділ державної реєстрації актів цивільного стану не може здійснити належне юридичне оформлення реєстрації народження дітей за законами України з огляду на подання заявницею документів, що мають підтверджувати факт народження, виданих на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення цього факту необхідно заявниці для державної реєстрації народження дітей та отримання свідоцтв про народження. (а.с.1-5)

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року справу окремого провадження було призначено до розгляду в судовому засіданні. (а.с.17)

В судове засідання заявниця не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с.21)

Представник заінтересованої особи Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» направив заяву про розгляд справи за його відсутності де зазначив, що не заперечує проти встановлення факту народження їх із заявницею спільних дітей. (а.с.23)

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Першотравневим РВ ГУ ДМС України в Донецькій області, 15.11.2016 року). (а.с.6-8)

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 16.02.2006 року). (а.с.9-12)

Як вбачається з виписного епікризу, виданого 12 березня 2022 року медичною установою «ГБУЗ РК «Керченский РД», ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Керч, Автономна Республіка Крим, ОСОБА_1 народила двійню - хлопчиків вагою 2 600 грамів та 2 850 грамів. (а.с.16)

Згідно п.5 ч.2 ст.293 та п.7 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення; суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Таким чином, м. Керч розташоване на тимчасово окупованій території України, що є загальновідомою обставиною.

Відповідно до пп.«а» п.п.2, 3, 22, 23 гл.1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000, підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладом охорони здоров`я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Згідно ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до наведеного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території є обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

Неможливість отримати необхідні документи для реєстрації факту народження дітей виникла у зв`язку із розташуванням міста народження на тимчасово окупованій території України.

Факт, який просить встановити заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для державної реєстрації народження дітей та отримання свідоцтв про народження.

Згідно ч.3 ст.317 ЦПК у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідно до ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, а походження дитини від батька - за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Оскільки заявниця не перебуває у шлюбі, зареєстрованому згідно чинного законодавства, однак факт батьківства у відношенні дітей підтверджується заявою ОСОБА_2 , який не заперечує проти встановлення факту народження їх із заявницею спільних дітей, то останнього слід записати батьком дітей.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Керч Автономна Республіка Крим Україна дітей чоловічої статі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від батьків, що не перебувають у шлюбі: мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Також на підставі п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 10, 11, 13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Керч Автономна Республіка Крим Україна дітей чоловічої статі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від батьків, що не перебувають у шлюбі: мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Єдаменко