Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/907/24
Провадження № 2/506/253/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2024 року селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Вказана позовна заява надійшла до суду 21.08.2024 року.

Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2024 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Так, за штатним розписом в Красноокнянському районному суді Одеської області троє суддів, а фактично працює двоє суддів, з яких: суддя Бурдинюк О.С. була відключена за 2 тижні перед виходом у відпустку, а також суддя Чеботаренко О.Л. була відключена, у зв`язку з перебуванням у відпустці з 05.08.2024 по 27.08.2024 року.

Крім того, у період з 28.08.2024 року по 02.09.2024 року суддя Чеботаренко О.Л. перебувала на лікарняному.

Тому після виходу судді Чеботаренко О.Л. з відпустки та лікарняного, а саме 03.09.2024, проведено повторний автоматизований розподіл справи, згідно з яким, справу розподілено на суддю ОСОБА_3

18.09.2024 року до суду надійшла відповідь на запит суду, щодо місця проживання (перебування) відповідача по справі.

У період з 19.09.2024 року по 23.09.2024 року суддя Чеботаренко О.Л. перебувала на лікарняному.

Ухвалою від 24.09.2024 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06.08.2016 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею. Спільне життя у них з відповідачем не склалося. Як виявилось, вони є різними людьми, їх погляди на життя занадто відрізняються, їх інтереси абсолютно різні, а характери несумісні, що призводило до суперечок і, як наслідок, до припинення сімейних відносин. Спроби примирення позитивного результату не дали. Наразі вони не підтримують свої сімейні відносини і не мають наміру їх поновлювати, з лютого 2024 року проживають окремо. Тому позивач впевнена, що примирення з відповідачем та збереження їх сім`ї неможливе та суперечитиме її інтересам. Тому позивач просила їх шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу вона бажає і надалі іменуватися прізвищем, набутим в шлюбі « ОСОБА_5 ».

Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав, зазначених у позовній заяві, доповнивши, що майнових спорів та спорів про місце проживання дитини вони не мають. Вона є ініціатором розірвання шлюбу. Через недовіру та непорозуміння вона пішла з сім`ї та вже близько року вони проживають окремо. Пізніше у неї з`явився інший чоловік, з яким, можливо, в майбутньому вона створить сім`ю. Строк для примирення їм не потрібен. Судові витрати вона просила не стягувати з відповідача, а залишити за нею.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що він не має заперечень проти тверджень позивача, дитина проживає з позивачем, а інколи і з ним. Спорів про місце проживання дитини вони не мають, майнові спори відсутні, він сплачує аліменти на дитину. Строк для примирення не потрібен.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 06 серпня 2016 року Котовським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №178 /а.с.7/.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.8/.

Дитина проживає з позивачем.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу.

Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, з лютого 2024 року проживають окремо, у позивача з`явився інший чоловік. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому суд дійшов висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Що стосується судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Однак в судовому засіданні позивач просила не стягувати з відповідача судові витрати, які вона понесла при подачі позову та залишити їх за нею, а тому, виходячи з принципу диспозитивності, підстав до стягнення з відповідача судового збору немає.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, ст.112 СК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу, задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 06 серпня 2016 року Котовським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №178, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, набуте в шлюбі « ОСОБА_5 ».

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.10.2024 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко