Номер провадження: 22-ц/813/3102/24
Справа № 501/433/23
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 501/433/23

Номер провадження: 22-ц/813/3102/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

- позивач Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ»,

- відповідач Головне управління Держпраці в Одеській області,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 ,

- апелянт - особа, яка не приймала участі у розгляді справи, але вважає що рішенням суду вирішувались питання про її права, інтереси та (або) обов`язки - Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» до Головного управління Держпраці в Одеській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування акту повторного спеціального розслідування нещасного випадку, за апеляційною скаргою Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухвалене у складі судді Петрюченко М.І. о 13 годині 01хвилині 19 жовтня 2023 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року Державне підприємство«Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі ДП «МТП «Чорноморськ») звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати Акт №05 повторного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31 липня 2017 року о 07 годині 15 хвилин в Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Чорноморськ» форми Н-1/П, складений комісією, утвореною наказом Головного управління Держпраці в Одеській області від 16.06.2021 №706.

ДП «МТП «Чорноморськ» обґрунтовує позовні вимоги тим, що 28 грудня 2021 комісією, утвореною наказом Головного управління Держпраці в Одеській області від 16.06.2021 №706, складено Акт №05 повторного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31 липня 2017 року о 07 годині 15 хвилин в Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Чорноморськ» форми Н-1/П.

На підставі матеріалів спеціального розслідування причин та обставин нещасного випадку, що стався з помічником директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 , комісія дійшла висновку, що даний нещасний випадок відповідає ознакам п.3 «Порядку розслідування обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМ України від 17.04.2019 №337, та підлягає визначенню як нещасний випадок обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків або в дорозі (на транспортному засобі підприємства чи за доручення роботодавця), внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень.

Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 під час отримання тілесних ушкоджень знаходився при виконанні трудових обов`язків, а отже згідно п.п. 17 п. 52 Порядку зазначений нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Позивач стверджує в позові, що спеціальне розслідування є необ`єктивним та упередженим, а Акт необґрунтованим та таким, що підлягає визнанню недійсним та подальшому скасуванню.

Позивач вказує, що у ДП «МТП «Чорноморськ» наявні сумніви щодо об`єктивності результатів повторного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31 липня 2017 року з помічником директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 , та взагалі чи знаходився останній при виконанні трудових обов`язків, а зазначений нещасний випадок є таким, що пов`язаний з виробництвом з наступних причин.

Комісією із спеціального розслідування встановлено, що ОСОБА_1 у відрядження відбув 30.07.2017, згідно наказу №428/О-8 від 28.07.2017 з м. Чорноморськ. Вранці 31.07.201, о 07 годинні 15 хвилин на нього здійснили напад, в результаті нападу ОСОБА_1 нанесені тілесні ушкодження, він переніс декілька операцій та отримав другу групу інвалідності.

Відповідно до наказу №428/O-8 від 28.07.2017 про відрядження, ОСОБА_1 повинен був вибути у відрядження - 30.07.2021 року. Жодних днів відпочинку за 30.07.2017 (вихідний день - неділя) ОСОБА_1 не надавалось, про що свідчать табеля обліку робочого часу, жодної заяви про надання таких днів відпочинку від ОСОБА_1 не надходило.

Позивач стверджує, що у відповідності до наказу ДП «МТП «Чорноморськ» від 11 березня 2015 року №493, передбачено використання автотранспорту порту для відряджень за узгодженням з директором порту або особою, яка його заміщує.

Наказом №428/O-8 від 28.07.2017 про відрядження, директором порту встановлено вид транспорту для даного відрядження та передбачено проїзд автотранспортом підприємства з встановленням дати вибуття 30.07.2017.

Використання іншого виду транспорту для даного відрядження цим або іншим наказом не передбачено. Використання автотранспорту підприємства працівниками, відрядженими для участі у судовому засіданні 31.07.2017 у місті Києві та їх відбуття 30.07.2017 підтверджується подорожнім листом від 30.07.2017 №805 978.

Беручи до уваги наведені положення профільного законодавства у сфері порядку відрядження у межах України, а також документи, якими врегульовано основні питання цього відрядження, ОСОБА_1 мав відбути у відрядження - 30.07.2017 автотранспортом підприємства.

Однак, спеціальним розслідуванням встановлено та обставини справи вказують на те, що ОСОБА_1 фактично не вибув у відрядження - 30.07.2017 автотранспортом підприємства. Згідно посвідчення про відрядження № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не прибув до місця відрядження, а отже під час отримання ним тілесних ушкоджень він знаходився поза межами того підприємства, до якого він був відряджений.

Позивач стверджує, що ОСОБА_1 отриманні тілесні ушкодження поза робочий час та поза межами того підприємства, до якого він був відряджений, що вказує на те, що ОСОБА_1 не знаходився у цей момент при виконані трудових обов`язків на робочому місці, а отже даний нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом. Висновки комісії з повторного спеціального розслідування, викладені в оспорюваному Акті стосовно виконання потерпілим посадових обов`язків, не знаходять підтвердження за недостатністю доказів, які б відповідали вимогам ст. ст. 77, 78 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

У ході здійснення повторного спеціального розслідування комісією достеменно встановлено, що потерпілий отримав ушкодження внаслідок нещасного випадку не на його робочому місці.

Також, посвідчення про відрядження № НОМЕР_1 підтверджує те, що ОСОБА_1 не прибув до місця виконання завдання роботодавця, а посадова інструкція потерпілого спростовує виконання ним трудових (посадових) обов`язків, оскільки представництво в суді не входить до кола трудових (посадових) обов`язків потерпілого.

В останньому абзаці розділу 4 Акту зазначено, що ОСОБА_1 05.12.2018 року надано другу групу інвалідності, проте зазначено, що причиною інвалідності є загальне (не професійне) захворювання, дані про зв`язок інвалідності ОСОБА_1 з впливом небезпечних або шкідливих факторів, які могли бути пов`язані з виробництвом відсутні.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №885510 серії 12 ААА ОСОБА_1 встановлено причину інвалідності загальне захворювання.

Крім цього, згідно листків непрацездатності серії АДЖ №332630, серії АГЦ №016859, серії АГШ №701575, серії АГЦ №016993, серії №862716, серії АГШ №309533, виданих військовим-медичним клінічним центром Південного регіону, Комунальною установою «Одеська обласна клінічна лікарня», КУ «Овідіопольська центральна районна лікарня», Поліклінічне відділення, причиною непрацездатності визначена - травма невиробничого характеру.

Крім того, позивач вказує, що порушено процедуру розслідування нещасних випадків, визначену Порядком, що є підставою для скасування Акту, оскільки таке розслідування проведено не у відповідності до вимог Порядку з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 п. 33 Порядку, комісія зобов`язана обстежити місце, де сталися нещасний випадок та скласти відповідний протокол згідно з додатком 5, розробити ескіз місця, де сталися нещасний випадок згідно з додатком 6 і провести фотографування місця настання нещасного випадку (у разі потреби та можливості).

Позивач вказує, що в описі матеріалів повторного спеціального розслідування нещасного випадку відсутні відповідний протокол, ескіз місця, де сталися нещасний випадок та фотографії.

Разом з цим, у розділі 3 Акту вказано, що місце нещасного випадку є - місце проживання ОСОБА_1 за його заявою. В акті зазначено, що відсутні відомості про наявність небезпечних або шкідливих виробничих факторів за місцем проживання ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що комісія не обстежувала місце, де стався нещасний випадок, а встановила таке місце лише за заявою потерпілого, та в результаті чого прийшла до висновку, що такий пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до ч. 2 п. 33 Порядку, комісія зобов`язана одержати письмові пояснення від роботодавця та його представників, посадових осіб, працівників підприємства (установи, організації).

Позивач зазначає в позові, що повторне спеціальне розслідування здійснювалось без думки роботодавця та його представників щодо нещасного випадку та висновок формувався упереджено та односторонньо.

Відповідно до ч. 2 п. 33 Порядку, комісія зобов`язана опитати осіб - свідків нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та осіб, причетних до них, згідно з додатком 8.

В позові вказується на те, що згідно розділу 6 Акту свідком нещасного випадку є лише сам потерпілий, який у даному випадку є зацікавленою особою, тому дана обставина вказує на необ`єктивність всього спеціального розслідування та його висновків, щодо місця та часу події.

Також, відповідно до ч. 9 п. 33 Порядку, комісія зобов`язана установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці.

Позивач стверджує, що в Акті зазначено, що відомості про навчання за професією та роботою, а також стосовно перевірки знань з охорони праці відсутні, не встановлено осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці.

Якщо нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, необхідно встановити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, як того вимагає процедура проведення розслідування. Проте, в порушення зазначених вимог порядку, такі особи комісією встановлені не були.

Відповідно до ч. 11 п. 33 Порядку, комісія зобов`язана розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням), у тому числі пропозиції щодо внесення змін до нормативно-правових актів з охорони праці.

Позивач стверджує, що всупереч вказаним положенням Порядку, комісією не дотримано таких вимог, питання запобігання подібним нещасним випадкам не відображено в Акті або матеріалах до нього.

Відповідно до ч. 3 п. 33 Порядку, комісія зобов`язана у разі потреби надіслати запити до відповідних закладів охорони здоров`я для отримання медичних висновків щодо зв`язку нещасного випадку з впливом на потерпілого небезпечних (шкідливих) виробничих факторів та/або факторів важкості та напруженості трудового процесу.

Позивач вказує, що такі запити не були надіслані комісією до відповідних закладів, а отже не було отримано медичних висновків щодо зв`язку нещасного випадку з впливом на потерпілого небезпечних (шкідливих) виробничих факторів, в розділі 3 Акту комісією було встановлено відсутність впливу на потерпілого небезпечних (шкідливих) виробничих факторів (Т. 1, а. с. 2 7).

Позиція сторін в суді першої інстанції

Представник Головного управління Держпраці в Одеській області 24.02.2023 у відзиві на позов, просить відмовити в задоволенні позову повністю. Посилається на те, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, а дії посадових осіб Головного управління Держпраці в Одеській області щодо проведення та складання Акту №05 повторного рослідування нещасного випадку, який стався 31.07.2017 з помічником директора ДП «МТП «Чорноморськ», є законними, обґрунтованими та правомірними, такими, що вчинені згідно вимог чинного законодавства. (Т. 1, а. с. 87 93).

Представник позивача у відповіді на відзив просить суд задовольнити позов. Посилається на те, що викладені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача не спростовують доводи, які наведені у позовній заяві. ДП «МТП «Чорноморськ» вважає відзив на позовну заяву необґрунтованим (Т. 1, а. с. 157 - 160).

Представник третьої особи - Букача В.М. надав до суду клопотання про застосування строків позовної давності. Просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, посилаючись на те, що вказаний спір між сторонами виник з приводу трудових відносин та стосується здоров`я фізичної особи, відповідно застосовуються строки, встановлені ст.233 КЗпП України (тримісячний строк), який пропущено позивачем (Т. 1, а. с. 183 - 186).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2023 року задоволено вищевказані позовні вимоги ДП «МТП «Чорноморськ».

Визнано незаконним та скасовано Акт №05 повторного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31 липня 2017 року о 07 годині 15 хвилин в Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Чорноморськ» форми Н-1/П, складений комісією, утвореною наказом Головного управління Держпраці в Одеській області від 16.06.2021 №706.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Акт №05 повторного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31 липня 2017 року о 07 годині 15 хвилин в Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Чорноморськ» форми Н-1/П, складений комісією, утвореною наказом Головного управління Держпраці в Одеській області від 16.06.2021 №706, винесено з порушенням положень трудового законодавства, порушенням процедури розслідування нещасних випадків, визначеної Порядком (Т.2, а. с. 1 13).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2023 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимоги у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) судом було взято до уваги факти, які не становлять предмет оскарження; 2) судом першої інстанції невірно було встановлено причино-наслідковий зв`язок. Судом не було взято до уваги, що наказ про відрядження ОСОБА_1 №428-О-8 від 28.07.2017 року діяв на день отримання потерпілим тілесних ушкоджень 31.07.2017 року і скасованим на той момент не був; 3) твердження суду про порушення процедури розслідування нещасного випадку є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи (Т. 2, а. с. 19 21).

Позиція позивача в апеляційній інстанції

ДП «МТП «Чорноморськ» у відзиві на апеляційну скаргу просить у її задоволенні відмовити у повному обсязі.

Вказує на те, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про не дотримання комісією процедури розслідування нещасних випадків, визначеної Порядком №337, що є підставою для скасування Акту (Т. 2, а. с. 50 53).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.11.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2023 року (Т. 2, а. с. 27 27 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.12.2023 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду з повідомленням учасників справи (Т. 2, а. с. 35).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.01.2024 року задоволено клопотання представника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (Т. 2, а. с. 44 45).

У судовому засіданні ОСОБА_2 , діюча від імені Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_3 , діючий від імені ДП «МТП «Чорноморськ» у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив в її задоволенні відмовити.

Адвокат Петрушко І.С., діюча від імені ОСОБА_1 , підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Наказом ДП «ІМТП» №185-О/1 від 03.04.2017 ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду помічника директора (Т. 1, а. с. 52).

Трудові (посадові) права і обов`язки ОСОБА_1 визначені посадовою інструкцією помічника директора, затвердженої наказом від 17.07.2017 №427 (Т. 1, а. с. 46 - 47).

Згідно архівної довідки №02/154 від 14.05.2020, ОСОБА_1 у 2013 році отримав диплом бакалавра Одеської національної Академії харчових технологій за освітою обліку та аудиту (Т. 1, а. с. 48).

28.12.202 комісією, утвореною наказом Головного управління Держпраці в Одеській області від 16.06.2021 №706 (Т. 1, а. с. 8 - 9), складено Акт №05 повторного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31.07.2017 о 07 годинні 15 хвилин в Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Чорноморськ» форми Н-1/П (далі Акт) (Т. 1, а. с. 1 - 16).

На підставі матеріалів спеціального розслідування причин та обставин нещасного випадку, що стався з помічником директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі ДП «МТП «Чорноморськ») ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), комісія дійшла висновку, що даний нещасний випадок відповідає ознакам п. 3 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМУ від 17.04.2019 №337 (далі Порядок), та підлягає визначенню: нещасний випадок обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків або в дорозі (на транспортному засобі підприємства чи за дорученням роботодавця), внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень.

Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 під час отримання тілесних ушкоджень знаходився при виконанні трудових обов`язків, а отже згідно п.п. 17 п. 52 Порядку, зазначений нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Комісією із спеціального розслідування встановлено, що ОСОБА_1 у відрядження відбув 30.07.2017 згідно наказу №428/О-8 від 28.07.2017 року з м.Чорноморськ. Вранці 31.07.201, о 07 годинні 15 хвилин на нього здійснили напад, в результаті нападу ОСОБА_1 нанесені тілесні ушкодження, він переніс декілька операцій та отримав другу групу інвалідності.

Відповідно до наказу №428/O-8 від 28.07.2017 про відрядження, ОСОБА_1 повинен був вибути у відрядження 30.07.2021 року (Т. 1, а. с. 20).

У відповідності до наказу ДП «ІМТП» від 11.03.2015 №493, передбачено використання автотранспорту порту для відряджень за узгодженням з директором порту або особою, яка його заміщує (Т. 1, а. с. 21 - 30).

Директором порту встановлено вид транспорту для даного відрядження та передбачено проїзд автотранспортом підприємства з встановленням дати вибуття 30.07.2017 (Т. 1, а. с. 32 - 34).

У відповідності до протоколу опитування ОСОБА_1 від 10.01.2019, він вранці 31.07.201 прямував від свого дому до автомобіля з метою виїзду до м. Київ для вирішення виробничих питань у Київському апеляційному господарському суді (Т. 1, а. с. 35).

У Акті попереднього спеціального розслідування від 24.06.2020 комісія дійшла висновку, що даний нещасний випадок не відповідає ознакам п. 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ від 17.04.2019 за №337 та не підлягає спеціальному розслідуванню (Т. 1, а. с. 36 - 41).

За інформацією в.о. начальника служби правового забезпечення та претензійної роботи ДП «МТП «Чорноморськ» О.В. Новічкової, викладеної у службовому листі №681/06-26 від 26.05.202, до Київського апеляційного суду у відрядження з 30.07.2017 по 01.08.2017 направлялись заступник начальника юридичної служби ОСОБА_4 та провідний юрисконсульт ОСОБА_5 ..

На ім`я ОСОБА_1 довіреності не видавалось (Т. 1, а. с. 35).

Відповідно до службового листа помічника директора ОСОБА_6 на ім`я директора порту ОСОБА_7 від 28.07.2017 №20 та доручення директора порту, відрядження ОСОБА_1 скасовано, що підтверджується копією наказу директора порту від 01.08.2017 №443-О про скасування відрядження у зв`язку з хворобою (Т. 1, а. с. 58 - 59).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №885510 Серія 12 ААА ОСОБА_1 встановлено причину інвалідності загальне захворювання (Т. 1, а. с. 61).

Відповідно до копій листків непрацездатності серії АДЖ №332630, серії АГЦ №016859, серії АГШ №701575, серії АГЦ №016993, серії №862716, серіяї АГШ №309533, виданих військовим-медичним клінічним центром Південного регіону, Комунальною установою «Одеська обласна клінічна лікарня», КУ «Овідіопольська центральна районна лікарня», Поліклінічне відділення, причиною непрацездатності визначена травма невиробничого характеру (Т. 1, а. с. 62 - 67).

Наказом директора ДП «МТП «Чорноморськ» №402/О-2 від 16.07.2018 ОСОБА_1 звільнено з посади помічника директора за угодою сторін (Т. 1, а. с. 54).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі та відхилення аргументів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу

Згідно з пунктом 5 частиною першою статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» нещасний випадок обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерті.

Частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» встановлено, що факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Частинами першою, другою статті 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із статтею 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Таким чином, обов`язок провести розслідування нещасного випадку та оформити відповідні документи покладено на роботодавця, а у разі його відмови таке питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності врегульована Порядком № 1232 та Порядком № 337.

Згідно з пунктом 47 Порядку № 1232 за результатами спеціального розслідування складаються акти форми Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом).

Відповідно до пункту 48 Порядку № 337 у разі проведення повторного розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), що вже проводилося на підставі нормативно-правового акта, який на момент проведення повторного розслідування втратив чинність, для визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом застосовується нормативно-правовий акт, під час дії якого вони сталися, а оформлення матеріалів розслідування здійснюється відповідно до вимог цього Порядку.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1232 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків.

Пунктом 15 Порядку № 1232 у редакції, чинній на час настання випадку, передбачено перелік обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1.

Відповідно до підпунктів 1, 2, 16, 17 пункту 15 Порядку № 1232 обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є:

виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні;

перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу;

заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого під час виконання чи у зв`язку з виконанням ним трудових (посадових) обов`язків або дій в інтересах підприємства незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів;

одержання потерпілим травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного виробничого фактора чи середовища у процесі виконання ним трудових (посадових) обов`язків, що підтверджено медичним висновком.

Пунктом 16 Порядку № 1232 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) перелічені обставини за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом.

Однією з основних умов, виходячи з якої можна вважати, що нещасний випадок пов`язано з виробництвом, є місце отримання травми (смерті), яким є територія підприємства, тобто земельна ділянка, що надана йому для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд, під`їзних доріг, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель тощо, а також до неї відноситься і робоче місце та інше місце, пов`язане з виконанням роботи.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 235/3344/20.

Пунктом 15 Порядку №337 проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві передбачені обставини, за якими нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, а пунктом 16 цього Порядку визначено перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом. Зазначені переліки є вичерпними.

Зі змісту пунктів 14-16 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві вбачається, що з`ясування обставин і причин нещасного випадку, обстеження місця настання нещасного випадку, одержання письмових пояснень потерпілого та свідків нещасного випадку і причетних до нього осіб, складання акта розслідування нещасного випадку за формою Н-1, належить до компетенції комісії по розслідуванню нещасного випадку.

У разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держохоронпраці або його територіального органу має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії.

Відповідно до п. 34 Порядку №337, рішення щодо визнання нещасного випадку пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією (спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівної кількості голосів членів комісії (спеціальної комісії) голос голови комісії (спеціальної комісії) є вирішальним.

Таким чином, вирішення питання про встановлення зв`язку нещасного випадку з виробництвом та складання акту за формою Н-1 належить до виключної компетенції комісії (спеціальної комісії про що наголошував Верховний Суд, наприклад, у постанові від 18 липня 2018 року у справі №180/1320/14-ц (провадження №61-12342св18).

Відповідно до ч. 17 п. 52 Порядку, обставини, за яких нещасний випадок визнаються пов`язаними з виробництвом, зокрема, є заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень іншою особою або його вбивство під час виконання чи у зв`язку з виконанням трудових (посадових) обов`язків або дій в інтересах підприємства (установи, організації) незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування з іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що встановлено комісією з розслідування та/або підтверджено висновком компетентних органів.

Як встановлено матеріалами справи наказом ДП «МТП «Чорноморськ» №428/О-8 від 28.07.2017 року помічника директора ОСОБА_1 з 30.07.2017 по 01.08.2017 року відряджено в м. Київ, Київський апеляційний господарський суд, для вирішення виробничих питань. Мешкання у готелі. Проїзд автотранспортом (Т.1, а. с. 20).

Колегія суддів звертає увагу, що у вказаному наказі про відрядження не міститься інформації, що проїзд здійснюється автотранспортом підприємства, тому безпідставними є посилання суду першої інстанції на те, що проїзд до місця відрядження на іншому автотранспорті, у тому числі власному, допускається лише на підставі письмової угоди з роботодавцем про надання послуг з перевезення, з дозволу або за письмовим дорученням роботодавця.

У відповідності до протоколу опитування ОСОБА_1 від 10.01.2019 poкy, останній вранці о 07:15 год. 31.07.2017 прямував від свого дому до автомобіля з метою виїзду у відрядження до м. Київ для вирішення виробничих питань в Київському апеляційному господарському суді, та на ОСОБА_1 було здійснено напад трьома особами в масках з кастетами та бітами.

Відповідно до посвідчення про відрядження № НОМЕР_1 від 28.07.2017 року, а саме з відмітки про вибуття у відрядження, ОСОБА_1 вибув з м. Чорноморська 30.07.2017 року (Т.1, а. с. 45).

Колегія суддів критично ставиться до наказу директора ДП «МТП «Чорноморськ» №433-О від 01.08.2017, яким скасовано наказ №428-О віл 28.07.2017 року про відрядження ОСОБА_1 , у зв`язку з хворобою.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на 31.07.2017 року наказ №428-О від 28.07.2017 року про відрядження ОСОБА_1 скасований не був.

Отже, вищевказане свідчить про те, що під час виконання ОСОБА_1 діючого письмового доручення його роботодавця на виконання наказу про відрядження для вирішення виробничих питань, 31.07.2017 року було здійснено напад.

Крім того, посилання суду першої інстанції на освіту ОСОБА_1 колегія суддів вважає безпідставними.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що нещасний випадок, який стався із ОСОБА_1 є таким, що пов`язаний із виробництвом, оскільки позивач під час виконання діючого письмового доручення його роботодавця на виконання наказу про відрядження для вирішення виробничих питань, 31.07.2017 року, тобто в процесі виконання трудових обов`язків, отримав тілесні ушкодження. Тому з огляду на вказане Акт №05 повторного спеціального розслідування нещасного випадку, прийнятий у відповідності до Порядку №337.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за вищевказаного обґрунтування.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» до Головного управління Держпраці в Одеській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування акту повторного спеціального розслідування нещасного випадку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 21 травня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе