Справа № 450/1859/24 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2279/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката Стронського Івана Олександровича на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 червня 2024 року в складі судді Мусієвського В.Є. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

У квітні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Задорожній Ю.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просив стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» 41034 грн. 66 коп. недоплаченого страхового відшкодування, з відповідача ОСОБА_4 101299 грн. 14 коп. відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, що не покривається страховими виплатами.

Вимоги обґрунтовані тим, що 30 серпня 2023 року на 13 км автодороги М10-01 автодороги «Західний обхід м. Львова» транспортний засіб марки «Нісан» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 здійснив зіткнення з автомобілем марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Нісан» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон».

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2023 року по справі № 455/2201/23 водія ОСОБА_4 визнано винним у настанні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» із заявою про страхове відшкодування, внаслідок чого йому здійснено розрахунок страхового відшкодування та виплачено 118965 грн. 34 коп., однак вказаної суми не достатньо для відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Згідно із звітом № SOS-02 від 10 жовтня 2023 року, складеного оцінювачем ОСОБА_5 , встановлено ринкову вартість транспортного засобу марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 у непошкодженому стані, яка складає 263165 грн. 34 коп., вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 487561 грн. 71 коп., вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 206977 грн. 25 коп.

Відповідно до зобов`язуючої пропозиції платформи AUTOonline компанії Audatex визначено найвищу пропозицію вартості автомобіля (б/в або у пошкодженому стані), яка складає 141000 грн.

Натомість, з висновку експерта № 104 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 18 вересня 2023 року, складеного судовим експертом Галамай Б.І., встановлено ринкову вартість транспортного засобу марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 у не пошкодженому стані, яка складає 326488 грн. 03 коп., вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 479595 грн. 49 коп. без ПДВ, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 239409 грн 14 коп. без ПДВ, а вартість вищевказаного автомобіля у пошкодженому стані складає 87078 грн. 89 коп.

У ході спілкування у месенджері «Telegram», ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» повідомила про відсутність підстав для доплати страхового відшкодування.

Вважає, що ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» безпідставно не здійснює доплати страхового відшкодування, водночас, враховуючи те, що ліміт страхового відшкодування ПрАТ Страховою компанією «Еталон» за завдану шкоду майну становить 160000 грн., франшиза складає 3200 грн., відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, що не покривається страховими виплатами, у розмірі 101299 грн. 14 коп., підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 . Просить позовні вимоги задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 37834 грн. 66 коп. недоплаченого страхового відшкодування.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 663 грн. 67 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 94899 грн. 14 коп. завдану матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, що не покривається страховими виплатами.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 663 грн. 67 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Стронський І.О., вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що у матеріалах справи наявні два висновки експерта, які суперечать одне одному, а один із них є неповним.

Зокрема, згідно із Звітом № SOS 02 про оцінку (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу проведеного 10 жовтня 2023 року, ринкова вартість такого до ДТП становить 263165,34 грн., а за висновком експерта № 104 за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи, експертом не застосовано 18 % внаслідок слідів відновлення кузова на автомобілі після ДТП у США та оцінено ринкову вартість автомобіля значно вище, а саме 326488,03 грн.

При цьому, вартості автомобіля після ДТП у пошкодженому стані Звіт № SOS 02 про оцінку (розміру) збитків, взагалі не містить і така була визначена Страховою компанією «Еталон» і складає 141000,00 грн.

Важає, що така сума максимально наближена до об`єктивного стану пошкодженого автомобіля після ДТП та не є необґрунтовано заниженою, при цьому, у висновку експерта № 104 вартість автомобіля у пошкодженому стані становить лише 87078,89 грн., що не відповідає реальному стану автомобіля та є свідомо заниженою.

Враховуючи наведене, висновок експерта № 104 викликає сумніви та суперечить іншим матеріалам справи, тому 25.06.2024 представник ОСОБА_3 звертався з клопотанням про призначення судом авто товарознавчої експертизи, однак суд у задоволенні такого відмовив.

Зазначає, що у сторони, яка подає клопотання про проведення експертизи взагалі відсутній будь який обов`язок доводити перед судом невідповідність раніше проведених експертиз.

Також в сторони відсутній обов`язок надавати суду висновок експерта, що підготовлений на його замовлення.

На думку представника, невідомим залишається той факт, чи позивачу ОСОБА_1 спричинена будь яка матеріальна шкода, що повинна у законний спосіб стягуватися на його користь саме з ОСОБА_4 .

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 червня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

20.08.2024 на адресу апеляційного суду надійшов відзив представника ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, у якому покликаючись на відповідні обставини, просить у задоволенні скарги відмовити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 на підтримку доводів скарги, а також пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» повідомила позивачу, що страхове відшкодування у розмірі 118965 грн. 34 коп. розраховане відповідно до звіту № SOS-02 від 10 жовтня 2023 року, складеного оцінювачем ОСОБА_5 , зобов`язуючої пропозиції платформи AUTOonline компанії Audatex та франшизи у розмірі 3200 грн., як наслідок у месенджері «Telegram», ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» повідомила про відсутність підстав для доплати страхового відшкодування.

В свою чергу, з висновку експерта № 104 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 18 вересня 2023 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 у не пошкодженому стані складає 326488 грн. 03 коп., вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 479595 грн. 49 коп. без ПДВ, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 239409 грн 14 коп. без ПДВ, а вартість вищевказаного автомобіля у пошкодженому стані складає 87078 грн. 89 коп.

Таким чином, транспортний засіб марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 вважається фізично знищеним.

З врахуванням вищевикладеного, сума страхового відшкодування завданого внаслідок дорожньо-транспортної події повинна складати 239409 грн. 14 коп., однак з врахуванням раніше виплаченої відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» суми у розмірі 118965 грн. 34 коп., становить 120443 грн. 80 коп.

Таким чином, врахувавши ліміт відповідальності страховика, заподіяну шкоду майну, без врахування франшизи у розмірі 3200 грн., сума яка підлягатиме стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», становитиме 37834 грн. 66 коп.

Оскільки ліміт страхового відшкодування не покриває суму завданих позивачу збитків, з відповідача ОСОБА_4 стягнуто 82609 грн. 14 коп. матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, що не покривається страховими виплатами.

Також суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 поніс витрати за послуги транспортування автомобіля марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 евакуатором з місця ДТП на арештмайданчик у розмірі 2415 грн., зберігання автомобіля на арештмайданчику у розмірі 325 грн., транспортування автомобіля марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 евакуатором з арештмайданчику на місце стоянки у розмірі 1000 грн., транспортування автомобіля марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 евакуатором до станції техобслуговування для проведення експертизи у розмірі 2200 грн., послуги станції технічного обслуговування для надання матеріальної бази з метою проведення експертизи у розмірі 1350 грн., послуги судового експерта Галамай Б.І. з підготовки висновку експерта у розмірі 5000 грн., що підтверджуються квитанціями наявними у матеріалах справи, на загальну суму 12290 грн., тому стягнув такі також з відповідача ОСОБА_4 .

При цьому, у відшкодуванні відповідачем ОСОБА_4 грошових коштів за оплату послуг по зберіганню автомобіля марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 на стоянці за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року, суд відмовив, оскільки такі витрати не пов`язані із матеріальною шкодою, завданою внаслідок ДТП, а зберіганням автомобіля на стоянці, що є щомісячними витратами власника транспортного засобу та покладаються на такого.

Також суд вирішив питання стягнення судового збору.

Крім цьому, суд зазначив, що клопотання представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, задоволенню не підлягає, оскільки стороною відповідача не доведено невідповідності вказаного висновку вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року та № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 визначалась судовим експертом Галамай Б.І. з врахуванням оголошень на сайті auto.ria щодо продажу ідентичних транспортних засобів, які пригнані з США та були у ДТП, тому покликання представника відповідача ОСОБА_6 щодо незастосування експертом фактору додаткового зменшення вартості автомобіля 18% внаслідок слідів відновлення кузову на автомобілі після ДТП у США, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а відповідач не був позбавлений права подати свій висновок експерта.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування».

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено такі юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.

30 серпня 2023 року о 23 год. 17 хв. на 13 км автодороги М10-01 «Західний обхід м. Львова» водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Нісан» номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху і здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_3 та транспортним засобом марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 2.3 «Б» ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Старостаросамбірського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2023 року по справі № 455/2201/23 ОСОБА_4 визнано винним за ст.124 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення та обрано йому стягнення у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок (а.с. 19-20).

Згідно із змістом постанови суду, на судовий розгляд ОСОБА_4 не з`явився, 13.10.2023 подав заяву, в якій вину у вчиненому визнає повністю, щиро кається та просив розгляд справи провести без його участі.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 серпня 2023 року, а також вина у такій, визначені судовим рішення, яке набрало законної сили, відтак у силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у ході розгляду даної цивільної справи.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги, які зводяться до сумнівів з приводу заподіяння позивачу матеріальної шкоди та наявності підстав покладення обов`язку з відшкодування такої на відповідача ОСОБА_4 , яки винну особу, спростовуються матеріалами справи та є необґрунтованими.

В свою чергу, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 18).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 перед третіми особами була застрахована в ПрАТ «Страхова компані «Еталон» згідно Полісу № ЕР-214966597 (а.с. 21).

Відповідно до Полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн. Франшиза 3200,00 грн.

У матеріалах справи наявний Звіт № SOS-02 від 10 жовтня 2023 року, складений оцінювачем ОСОБА_5 , згідно із яким ринкова вартість автомобіля автомобіля марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 становить 263165,34 грн., вартість відновлювального ремонту 487 561,71 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 206977,25 грн. (а.с. 22-44).

Також, у матеріалах справи наявний висновок експерта № 104 від 18 вересня 2023 року, яким встановлено ринкову вартість транспортного засобу марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 у не пошкодженому стані, та визначену таку у розмір 326488 грн. 03 коп., вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 479595 грн. 49 коп. без ПДВ, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 239409 грн 14 коп. без ПДВ, а вартість вищевказаного автомобіля у пошкодженому стані складає 87078 грн. 89 коп. (а.с. 47-95).

Згідно із листами ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», страховик, з врахуванням заяви позивача ОСОБА_1 , прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 118965 грн. 34 коп., яке розраховане відповідно до звіту №SOS-02 від 10 жовтня 2023 року, складеного оцінювачем ОСОБА_5 , зобов`язуючої пропозиції платформи AUTOonline компанії Audatex та франшизи у розмірі 3200 грн. (а.с. 128-130).

Із скріншоту переписки у месенджері «Telegram» слідує, що ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» повідомила про відсутність підстав для доплати страхового відшкодування (а.с. 127).

Звертаючись із позовними вимогами, позивач просить про стягнення зі ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», як страховика, доплату страхового відшкодування відповідно до ліміту страхового відшкодування, а також про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, що не покривається страховими виплатами, у розмірі 101299 грн. 14 коп., відповідачем ОСОБА_4 .

Колегія суддів виходить з того, що рішення районного суду оскаржується лише відповідачем ОСОБА_4 , тому слідуючи принципу диспозитивності цивільного судочинства та статті 367 ЦПК України, законність оскаржуваного рішення в іншій частині не перевіряє.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Спір між сторонами виник з деліктних зобов`язань про відшкодування шкоди, які регулюються нормами глави 82 Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004.

Відповідно до ст. 386 ЦК України захист права власності забезпечується, в тому числі правом власника на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди, натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Якщо потерпілий одержав відшкодування від завдавача шкоди у розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

В свою чергу, регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим законом є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).

Стаття 4 цього закону визначає суб`єктів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як зазначалося вище, колегія суддів виходить з того, що вина відповідача ОСОБА_4 у ДТП, визнання такої страховим випадком та інші обставини, які стосуються учасників справи, а не їх правова оцінка, є встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, відтак повторному доказуванню не підлягають.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.

Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові від 23.09.2020, справа № 199/1100/19.

Таким чином, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

В свою чергу, як зазначалося вище, виплату страхового відшкодування від страховика позивач отримав, однак вважає, що не у повному розмірі, а оскільки завдана шкода перевищує ліміт відповідальності страховика, то просить про стягнення такої і з винної особи, відтак виключною правовою проблемою у даних правовідносинах є питання підставності стягнення шкоди із відповідачів та її розмір.

Згідно із ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 33 Закону № 1961-IV визначає дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати).

Так, підпунктом 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV встановлено обов`язок водія транспортного засобу, причетного до ДТП з використанням забезпеченого транспортного засобу невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання страхового випадку.

Як зазначив Верховний Суд постанові від 18.07.2018 у справі № 759/19724/15-ц, такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості розпочати розслідування, перевірити обставини ДТП власними силами, визначити розмір шкоди і запобігти необґрунтованим виплатам.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2018 по справі № 619/4145/15-ц зазначено, що системний аналіз положень страхового законодавства України дає підстави вважати, що письмове повідомлення страховика про ДТП не є виключним обов`язком потерпілої сторони, а тому не може слугувати правовою підставою для відмови у здійсненні страхової виплати.

Згідно із п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Таким чином, закон не забороняє потерпілим для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти.

Враховуючи наведене, залучення судового експерта з метою визначення розміру відшкодування завданої шкоди пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу позивача, не суперечить наведеним вище вимогам закону.

Як зазначалося згідно висновку експерта № 104 від 18 вересня 2023 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 у не пошкодженому стані складає 326488 грн. 03 коп., вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 479595 грн. 49 коп. без ПДВ, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 239409 грн 14 коп. без ПДВ, а вартість вищевказаного автомобіля у пошкодженому стані складає 87078 грн. 89 коп.

Підстави стверджувати, що за висновком експерта № 104 за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи, експертом не застосовано 18 % внаслідок слідів відновлення кузова на автомобілі після ДТП у США та оцінено ринкову вартість автомобіля значно вище, відсутні.

Судом враховано, що судовий експерт ОСОБА_7 обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Будь яких альтернативних висновків чи звітів, страховик чи винна особа, суду не подали, при цьому, сама лише незгода із розміром відшкодування, який визначений судом, на висновки суду не впливає.

Колегія суддів виходить з того, що доводи апеляційної скарги в основному зводяться до переоцінки висновків суду щодо призначення судом експертизи, врахування судом того чи іншого висновку тощо.

Так, стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Колегія суддів розділяє доводи апеляційної скарги щодо відсутності обов`язку у сторони надавати суду висновок експерта, що підготовлений на її замовлення чи доводити перед судом невідповідність раніше проведених експертиз, однак сторони несуть загальний обов`язок по доказуванню, передбачений процесуальним законом, а на переконливість тих чи інших доводів сторін, впливають подані ними докази.

Зокрема, положеннями процесуального закону визначено за яких умов суд може призначити додаткову чи повторну експертизу, при цьому з метою встановлення таких умов саме на сторонах лежить обов`язок відповідного доказування.

Разом з цим, подаючи клопотання про призначення експертизи та зазначаючи про наявність у матеріалах справи двох висновків (досліджень), сторона відповідача не просила про призначення з відповідних підстав повторної чи додаткової експертизи, відтак підстави вважати, що суд першої інстанції припустився процесуального порушення, яке вплинуло на законність оскаржуваного рішення, не призначивши судову експертизу, відсутні (а.с. 174-177).

Апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 192/875/17, провадження № 61-12580ск19, від 15 червня 2022 року у справі № 462/3625/15-ц, провадження № 61-3226св21.

Поряд з цим, не погоджуючись із відповідними обставинами у спірних правовідносинах, відповідач не надав апеляційному суду належних, допустимих доказів (іншого висновку експерта тощо) у спростування доказів позивача, а саме - визначення вартості матеріального збитку, як і не заявляв клопотань, у тому числі про призначення повторної або додаткової експертизи.

Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи висновок експерта № 104 від 18 вересня 2023 року, за яким ринкова вартість транспортного засобу марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 у не пошкодженому стані складає 326488 грн. 03 коп., а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 479595 грн. 49 коп. без ПДВ, наявні усі підстави вважати такий автомобіль фізично знищеним.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2 ст. 30 закону).

Таким чином, розмір завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної події повинен складати 239409 грн. 14 коп. (326488 грн. 03 коп., - 87078 грн. 89 коп), однак з врахуванням раніше виплаченої ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» суми у розмірі 118965 грн. 34 коп., становить 120443 грн. 80 коп.

Враховуючи наведене та ліміт відповідальності за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну, сума, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», без врахування франшизи у розмірі 3200 грн., становить 37834 грн. 66 коп.

Таким чином, стягнення додатково 37834,66 грн. у примусовому порядку страхового відшкодування із страховика є виправданим та обґрунтованим, колегія суддів розділяє такий висновок суду першої інстанції та вважає його правильним.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром коди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Крім цього, слідуючи принципу диспозитивності та обсягу заявлених вимог, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_4 82609 грн. 14 коп. матеріальної шкоди, пов`язаної зі знищенням транспортного засобу, а саме, як різниці між завданою шкодою та страховою виплатою, тобто суми, що не може бути покрита страховими виплатами.

Інші витрати, зокрема, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, відповідач фактично не оскаржує, при цьому такі підставно стягнуті судом.

Інші доводи апеляційної скарги, які є суб`єктивним міркуванням та оцінкою апелянта норм матеріального та процесуального права України, висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Стронського Івана Олександровича - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 23 жовтня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк