Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1026/24
Провадження № 2-о/376/118/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Коваленка О.М.,

за участі секретаря Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області,про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

установив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в обґрунтування якої вказав, що звернувшись до відділу ГУ ПФУ в Київській області з приводу призначення пенсії за віком, дізнався про виявлені недоліки в його правовстановлюючих документах. Зокрема, в трудовій книжці серії НОМЕР_1 виданій 05.11.1979, його прізвище, ім`я та по батькові зазначено російською мовою « ОСОБА_2 ». Тобто допущено помилку у написанні по батькові російської мовою, хоча в дійсності заявник значиться по батькові як ОСОБА_3 . Чому виникли такі недоліки в документах не відомо, однак, через це заявник позбавлений свого права на пенсійне забезпечення. Тому, вимушений звернутися до суду з відповідною заявою.

Заявник ОСОБА_1 у поданій заяві заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник ГУ ПФУ в Київській області до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належно.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

В силу ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Пункт 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Матеріаломи справи встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 02 липня 2001 року Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області, заявник значиться як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-11).

Даний факт також підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.12).

У трудовій книжці серії НОМЕР_1 виданій 05.11.1979, заявника вказано як « ОСОБА_2 », дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.13-22).

Встановлення вказаного факту необхідне заявнику для реалізації його права на отримання пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою № 637 Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У позасудовому порядку усунути недоліки допущені у трудовій книжці заявник не має можливості.

Таким чином, з огляду на зміст досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно належить вказаний документ, а тому заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 81, 263-265, 293, 315 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області,про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, щотрудова книжка серії НОМЕР_1 , видана 05 листопада 1979 року дійсно належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко