КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2539/23
Провадження № 2/552/268/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2024 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі Біжко Т.В.,

за участі:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

Вказував, що 22.10.2019 року між ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» та ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( поліс) №ЕР/155756945, забезпечений транспортний засіб BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 . 15.11.2019 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Полтава від вул. А. Кукоби на нерегульованому перехресті з вул. Панянки не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та скоїв зіткнення з автомобілем Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі по вул. Панянка. Внаслідок вказаного ДТП був пошкоджено транспортний засіб Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 , з вини відповідача, цивільно правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПРАТ «УСК «Княжа воєнна іншуранс груп», згідно поліса №ЕР/155756945.

Посилався на те, що згідно з умовами полісу ОСЦПВВНТЗ №ЕР/155756945, на підставі страхового акту №67 від 11.01.2020 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкодження транспортного засобу Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 складає 23592 грн.. Позивач відшкодував власнику транспортного засобу Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 витрати на ремонт автомобіля у сумі 23 592 грн..

Вказував, що оскільки відповідач керував транспортним засобом з порушенням умов договору страхування, а саме, на відповідача не розповсюджується пільгове страхування транспортного засобу, у зв`язку з чим, позивач має право регресної вимоги до відповідача у розмірі 50% від суми виплаченого страхового відшкодування 23592/2= 11796 грн..

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» 11796 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди та судовий збір.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.05.2023 року у справі відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

09.10.2023 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що ДТП відбулося 15.11.2019 року та виконання основного зобов`язання було здійснено 11.01.2020 року, а з позовною заявою до суду позивач звернувся 28.04.2023 року, тобто після закінчення трирічного строку звернення до суду. Просив у задоволенні позову відмовити, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

20.10.2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив. Зазначила, що оскільки відповідач керував транспортним засобом з порушенням умов договору страхування, а саме, на відповідача не розповсюджується пільгове страхування транспортного засобу, у зв`язку з чим, позивач має право регресної вимоги до відповідача у розмірі 50% від суми виплаченого страхового відшкодування.

Також вказувала, що строк загальної позовної давності, який передбачений відповідно до ст.257 ЦК України в межах, якого обчислюється строк позовної давності при зверненні до суду з відшкодуванням шкоди в порядку регресу продовжено. Просила суд позовні вимоги задовольнити.

29.07.2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Вказував, що акт огляду транспортного засобу від 19.11.2019 року не може бути належним та допустимим доказом, адже даний акт не містить підписів та у графі «П.І.Б.» зазначено прізвище « ОСОБА_5 ». Тобто, як можна встановити з акта від 19.11.2019 року на ньому відсутні прізвища власників транспортних засобів чи осіб, які ними керували, так і особи яка його склала. Окрім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачу ОСОБА_2 направлялося повідомлення про огляд пошкодженого транспортного засобу. У зв`язку з тим, що огляд транспортного засобу від 19.11.2019 року було проведено без ОСОБА_3 , як власника та ОСОБА_2 , як особи, яка керувала транспортним засобом належним ОСОБА_3 , у даному акті відсутні будь які підписи, відповідачем не визначається ремонтна калькуляція №19-0263767 від 21.11.2019 року, яка була складена на підставі акта.

Вказував, що заява щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 10.01.2020 року підписана не власником транспортного засобу, а особою яка керувала транспортним засобом ОСОБА_6 .. Як можна встановити з копії платіжного доручення №ЗР003504 від 13.01.2020 року, відшкодування згідно страхового акту №67 від 11.01.2020 року, в сумі 23592 грн. було виплачено ОСОБА_6 .. Вважає, що позивачем було здійснено відшкодування згідно страхового акту №67 від 11.01.2020 року у сумі 23592 грн. особі, яка не мала права на його отримання, тобто не власнику майна ( потерпілому).

Посилався на те, що у зв`язку з тим, що відповідача ОСОБА_2 не було повідомлено та запрошено під час складання акту огляду транспортного засобу від 19.11.2019 року, а також у зв`язку з тим, що позивач здійснив страхову виплату неналежній особі, отже у відповідача відсутній обов`язок компенсувати 50% вартості страхового відшкодування позивачу. Просив у задоволенні позову відмовити.

16.08.2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшли пояснення. Вказувала, що ні норми законодавства, ані положення Закону, якими регулюються відносини між позивачем та потерпілими в ДТП особами, не передбачено зобов`язання страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб`єкта оціночної діяльності. Позивач у повному обсязі та належним чином довів свої позовні вимоги та їх розмір. Вказувала, що присутність відповідача не вплинула б на розрахунки експерта. Твердження відповідача, що матеріали справи не містять копії заяви про страхове відшкодування не відповідає дійсності, оскільки до матеріалів позовної заяви було додана заява щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач у судове засідання свого представника не направив, попередньо звернувся до суду із заявою про проведення розгляду справи за відсутності їх представника.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, попередньо надав до суду клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.10.2019 року між ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» та ОСОБА_7 укладено договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( поліс) №ЕР-155756945), забезпечений транспортний засіб BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 15.11.2019 року о 22 год. 30 хв. у м. Полтава від вул. А.Кукоби рухався автомобілем BMW -520, д.н.з. НОМЕР_1 та на нерегульованому перехресті з вул. Панянки не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та скоїв зіткнення з автомобілем Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 водій ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі по вул. Панянка, чим порушив п.16.11, 33.2.1 ПДР. У наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Обидва водії та пасажир автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження. Від удару автомобіль BMW -520, д.н.з. НОМЕР_1 скоїв наїзд на паркан.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.12.2019 року, справа №553/2762/19 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 3400 грн..

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому, суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій ОСОБА_2 ..

Згідно ст.9.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Власником транспортного засобу Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_9 ..

Згідно страхового акту №67 встановлено, що розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті власнику транспортного засобу Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 становить 23592 грн..

Із даного страхового акту вбачається, що до ОСОБА_2 можливі регресні вимоги, адже за кермом не пільговик.

Згідно довіреності від 06.12.2014 року посвідченої приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куц С.М. встановлено, що ОСОБА_9 за усним договором уповноважив ОСОБА_10 або ОСОБА_6 керувати та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Центр ДАІ 5302, 05.12.2014 року, автомобілем марки Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно платіжного доручення №ЗР003504 від 13.01.2020 року «УСК «Княжа вієнна іншуранс Груп» виплатило ОСОБА_6 23592 грн. страхового відшкодування.

Посилання представника відповідача про те, що страхове відшкодування було здійснено особі, яка не мала права на його отримання, тобто не власнику майна ( потерпілому) не заслуговую на увагу, адже ОСОБА_6 мав право розпорядження транспортним засобом, а отже і отримувати страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ).

Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно пп. 7.1 ст.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб.

У пункті 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п.13.2 статті 13 «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Із полісу №ЕР-155756945 вбачається, що страхувальником є ОСОБА_3 , який має пільги, а тому базовий платіж та коригуючи коефіцієнти, що застосовувалися для розрахунку розміру страхового платежу зменшені пільговику на 50 %.

Із матеріалів справи вбачається, що під час настання дорожньо транспортної пригоди за кермом автомобіля BMW -520, д.н.з. НОМЕР_1 перебував ОСОБА_2 , на якого не розповсюджувалося пільгове страхування транспортного засобу, а тому у зв`язку із повним відшкодуванням страхового відшкодування у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 50% від суми страхового відшкодування у розмірі 11 796 грн..

Відповідачем не надано до суду доказів на спростування визначеного позивачем розміру страхового відшкодування, не заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для перевірки розміру виплаченого відшкодування, а тому відповідачем не доведено, що розмір страхового відшкодування страховою компанією визначений неправильно.

Вирішуючи заяву ОСОБА_2 про застосування позовної давності, суд виходить з наступного.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четвертастатті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Таким чином перебіг позовної давності у даних правовідносинах, що виникли між сторонами, розпочався з 13.01.2020 року, коли позивач здійснив виплату страхового відшкодування.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.

Тобто, з березня 2020 року строки позовної давності продовжені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Позивач звернувся до суду 10 травня 2023 року, тобто у межах строку позовної давності.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, заподіяна внаслідок дорожньо- транспортної пригоди у розмірі 11 796 грн..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 2684 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди у розмірі 11 796 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн., а всього 14 480 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп», місцезнаходження: м. Київ,вул. Глибочицька,44, ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 .

Суддя Т.В.Шаповал