Єдиний унікальний номер судової справи 490/2343/24
Провадження №22-ц/812/827/24 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

27 травня 2024 року м. Миколаїв справа № 490/2343/24

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі: заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Черенкової Н.П. у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту державної реєстрації народження, заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту державної реєстрації народження, заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Заявниця зазначала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Петрозаводськ російської федерації про що «отделом ЗАГС Ленинского района г.Петрозаводска Карельской АССР» (мовою оригіналу) 07 вересня 1983 року було зроблено запис за №1474 в «книге регистрации актов о рождении» (мовою оригіналу) та видано «свидетельство о рождении» (мовою оригіналу) серії НОМЕР_1. Відповідно до свідоцтва: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 .

З 1992 року сім`я заявниці проживала в місті Херсоні, де вона в 16 років отримала паспорт громадянина України. В жовтні 2012 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 та змінила дівоче прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

Заявниця зазначала, що у 2021 році її мати, ОСОБА_3 , звернулася до Пенсійного фону для оформлення пенсії за віком. Для підтвердження стажу, який враховується при обчисленні пенсії, їй необхідно надати оригінал свідоцтва про народження дитини -заявниці.

У зв`язку із втратою оригіналу, в грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного у місті Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою повторного отримання свідоцтва. Проте, за інформацією керівника Дніпровського відділу ДРАЦС, документ про народження до 24 лютого 2022 року до відділу не надходив. Крім того, у приміщенні Дніпровського відділу ДРАЦС перебувала окупаційна влада, документи та діловодні справи не збереглися.

В подальшому заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з аналогічним питанням. Разом з тим, у відділі повідомили, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України та початком повномасштабної війни, зважаючи на норми звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, органами юстиції України, починаючи з 24 лютого 2022 року, припинено будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції Росії на підставі міжнародних договорів.

До того ж, 01 грудня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Це означає, що, починаючи з 23 грудня 2022 року (набрання чинності даним законом), правові відносини з російською федерацією зупинені офіційно, а тому жодні запити на отримання правової допомоги, внесення змін до актових записів на підставі заяв виконуватись не будуть.

Вказувала, що за наявної ситуації вона не має можливості повторно отримати документи на підтвердження факту народження. Підрозділ ДРАЦС аналогічно не може витребувати копії актових записів цивільного стану або підтвердити відповідність таких відомостей.

ОСОБА_1 зазначала, що встановлення факту реєстрації її народження необхідне для можливості поновлення відповідного актового запису та отримання свідоцтва про народження. Крім того, встановлення факту державної реєстрації народження має значення для реалізації її прав та прав її матері.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт державної реєстрації народження громадянки ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Петрозаводськ російської федерації, про що 07 вересня 1983 року «отделом ЗАГС Ленинского района г. Петрозаводска Карельской АССР» було зроблено запис за №1474 в «книге регистрации актов о рождении». Відомості про батьків: батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2024 року вказану заяву залишено без руху.

Ухвала мотивована тим, що заява про встановлення факту подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України. Заявниці встановлено строк для усунення недоліків шляхом подання заяви у новій редакції з наданням відповідних документів.

09 квітня 2024 року ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1

Повернуто ОСОБА_1 сплачений в АТ «Таскомбанк» 26 березня 2024 року судовий збір у сумі 605,60 грн згідно квитанції №7733-2659-3705-1476.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зазначені заявником обставини дають суду підстави вважати, що вимога заявника фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав іншої особи - матері ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , а саме: право останньої на отримання пенсії, а такий спір може вирішуватися між Пенсійним фондом України та ОСОБА_3 в позовному провадженні або ж встановленням факту родинних відносин.

Щодо реалізації прав заявниці, які вимагають наявності свідоцтва про народження (зокрема, при встановленні особи, у разі втрати паспорта, оформлення спадщини тощо), суд зазначив, що встановлення факту, за яким ще не виникли, змінилися або припинилися правовідносни, тобто, від яких ще не настали юридичні наслідки, від яких би залежило виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці, не передбачено цивільним законодавством, а отже, такий факт не може бути встановлений.

Оскільки вимога, з якою заявниця звернулася до суду має спір про право, суд відмовив у відкритті провадження у цивільний справі на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України та роз`яснив, що вона має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заявниця зазначала, що суд фактично обмежив її в реалізації права повторного отримання свідоцтва про державну реєстрацію акта цивільного стану, яке має кожна фізична особа.

Вказувала, що встановлення факту реєстрації народження необхідне для поновлення відповідного актового запису та отримання свідоцтва про народження, яке має значення для реалізації її прав. Ситуація щодо нарахування пенсії матері заявниці - ОСОБА_3 була лише додатковим стимулюючим фактором, вирішення якої жодним чином не сприяє реалізації та не впливає на реалізацію прав заявниці.

Враховуючи вищевикладене, відмову суду у відкритті провадження через вимогу, яка, на думку суду, містить спір про право, ОСОБА_1 вважає безпідставною та незаконною.

Відзиву на апеляційну скаргу заінтересованою особою не подано.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст.293 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі №161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі №569/7589/17.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах 1 та 2 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина 4 статті 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Згідно з нормами статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, а також докази, що підтверджують факт.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказувала, що встановлення факту реєстрації її народження необхідне для можливості поновлення відповідного актового запису та отримання свідоцтва про народження, що на даний час надасть можливість реалізувати право її матері на нарахування пенсії в повному обсязі та заявниці в подальшому для реалізації її прав, які вимагають наявності свідоцтва про народження (зокрема, при встановленні особи, у разі втрати паспорта; оформлення спадщини тощо).

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що вимога, з якою заявниця звернулася до суду має спір про право.

Поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Висновок суду про те, що зі змісту заяви та характеру спірних правовідносин вбачається спір про право, є припущенням, яке не ґрунтується на матеріалах справи, в яких відсутні докази того, що заінтересована особа, порушує, оспорює або не визнає права заявника, в зв`язку із чим висновок суду про відмову у відкритті провадження з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, є необґрунтованим та передчасним.

Висновок суду першої інстанції про те, що встановлення факту, за яким ще не виникли, змінилися або припинилися правовідносини, тобто, від яких ще не настали юридичні наслідки, від яких би залежало виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці, не передбачено цивільним законодавством, а отже, такий факт не може бути встановлений, є помилковим.

При цьому колегія суддів вважає необхідним зауважити, що при відсутності документального підтвердження факту реєстрації акту цивільного стану, законодавством передбачено судовий порядок поновлення актового запису цивільного стану.

Відповідно до п 3.13. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року, № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 у разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, а також у разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо (відповідь не надходить тривалий час, стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Відповідно до п. 3.17. вказаних Правил рішення суду про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його первинного складання, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України.

Отже, у цих випадках заявник подає до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання копію рішення суду разом із заявою про поновлення актового запису цивільного стану

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з вимогами ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, оскільки судом постановлено ухвалу з порушенням норм процесуального права, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складений 27 травня 2024 року.