Справа № 495/3214/24
№ провадження 2/495/2312/2024
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 жовтня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Ульвіс К.Є.

справа № 495/3214/24

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права іпотеко держателя,

представника позивача адвоката Бащук Д.С.,

представника третьої особи адвоката Петренко С.В.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 09 квітня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права іпотеко держателя, просить суд визнати права Іпотекодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» () на житловий будинок (РНОНМ: 103), загальною площею 61,5 кв.м, житловою площею 53 кв.м. та на земельну ділянку (РНОНМ: 103), площею 0,0373 га, кадастровий номер: :01:006:1306, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за договором іпотеки від 08 січня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, за реєстровим № 42; визнати права Іпотекодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» () на житловий будинок (РНОНМ: 103), загальною площею 98,52 кв.м, житловою площею 12,4 кв.м. та на земельну ділянку (РНОНМ: 103), площею 0,0246 га, кадастровий номер: :01:006:1307, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за договором іпотеки від 08 січня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, за реєстровим № 42; стягнути з відповідача судові витрати.

Стислий виклад позиції позивача, заперечення відповідача та третьої особи

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі по тексту - Банк) та ОСОБА_2 (далі по тексту - Позичальник, Відповідач) було укладено Договір кредитної лінії №1/МК/2008-840, далі по тексту - Кредитний договір).

Відповідно до умов даного договору, Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 80 000,00 доларів США строком до 05 січня 2015 року.

Того ж дня, 08 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору кредитної лінії №1/МК/2008-840, за умовами якого останній було видано транш на 60 000 доларів США.

21 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору кредитної лінії №1/МК/2008-840, за умовами якого останній було видано транш на 20 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, за реєстровим № 42.

Предметом іпотеки за вказаним договором виступило нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 600 кв.м., який складається в цілому з: житлового будинку 1/2 кам. бут. та 1/2 кам. череп., житловою площею 65,4 кв. м., загальною площею 159,7 кв.м.

Разом з внесенням запису про іпотеку до Державного реєстру іпотек, приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю. було зареєстровано Заборону відчуження, реєстровий № 1.

Пунктом. 9.3. Договору іпотеки встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання Зобов`язання за Кредитним договором.

Позичальник не дотримувався умов кредитного договору та не здійснював повернення отриманих кредитних коштів, у зв`язку з чим утворилась значна заборгованість по кредиту.

В 2018 році, уникаючи від виконання своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання договору кредитної лінії та договору іпотеки недійсними, після чого змінила позовні вимоги та просила визнати припиненим договір іпотеки.

11 березня 2019 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/8931/18 було: визнано недійсним пункт 9.3 договору іпотеки від 08 січня 2008 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., зареєстрованого за реєстровим №42, встановлено строк дії іпотечного договору до 05 січня 2015 року; визнано припиненим договір іпотеки від 08 січня 2008 року, укладений між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., зареєстрований за реєстровим № 42, у зв`язку із закінченням строку дії іпотечного договору; скасовано державну реєстрацію іпотек, державну реєстрацію обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборону на нерухоме майно в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на житловий будинок загальною площею 159,7 кв.м, житловою площею 65,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 600 кв.м, належний на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. 11 серпня 2006 року за реєстровим номером 3631; заборона накладена 08 січня 2008 року приватним нотаріусом Чухрай Т.Ю. за реєстровим номером 1 на підставі іпотечного договору від 08 січня 2008 року за реєстровим №42.

В подальшому, вже через місяць, 26.04.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю., за реєстровим № 594.

За цим договором ОСОБА_2 продала та передала у власність, а ОСОБА_3 купила та прийняла у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається в цілому з: житлового будинку, житловою площею 65.4 кв.м., загальною площею 159,7 кв.м. на земельній ділянці площею 0,0619 га, кадастровий номер :01:006:0887.

Цей житловий будинок належить Продавцю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Чухрай Т. Ю. приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу 11.08.2006 року за реєстром № 3631, зареєстрованого КП «Білгород-Дністровське БТІ» 18.09.2006 року, реєстраційний номер: 14356106, номер запису: 6045 в книзі: 236.

19 червня 2020 року новий кредитор та іпотекодержатель Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернулось до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2019 року по справі №495/8931/18.

27 березня 2020 року було проведено електронний аукціон № UA-ЕA-2020-03-05-000053-b за лотом № GL3N216954 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги за 187 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою та 1 без заставним кредитним договором.

Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» , що підтверджується протоколом електронного аукціону.

24 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125, (далі - Договір) за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги.

Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

За змістом пункту №172 Додатку №1 до договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), за Договором кредитної лінії №1/МК/2008-840 від 08.01.2008 року, договором поруки від 08.01.2008 року, договором іпотеки від 08.01.2008 року.

Крім того, за змістом пункту №172 Додатку №1 до договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року вбачається, що передана сума боргу за Договором кредитної лінії №1/МК/2008-840 від 08.01.2008 року складає 199 353,02 доларів США, з якої: 74 258,41 дол. США заборгованість за тілом кредиту; 125 094,61 дол. США заборгованість по відсоткам.

ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року (копія додається) та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року.

24 червня 2020 року Одеським апеляційний судом було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року про визнання недійсним пункту договору іпотеки, визнання договору іпотеки припиненим.

Крім того, цією ухвалою було зупинено дію рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року.

В подальшому, усвідомлюючи той факт, що існує загроза скасування рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року по справі №495/8931/18, на підставі якого було скасовано запис про іпотеку та заборону та наявність подальших вимог у нового іпотекодержателя до ОСОБА_3 , як власника іпотечного майна на підставі положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку», остання розпочала процедуру розділення належного їй майна (предмета іпотеки).

23 липня 2020 року суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_5 (ІПН: НОМЕР_3 ) було виготовлено для ОСОБА_3 Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 25/20.

З висновку вбачається: домобудова по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. «А» житловою площею 65,4 кв.м., загальною площею 159,7 кв.м., вбиральні літ «В», гаражу літ. «Г», яке належить власнику на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.04.2019 року № 594, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2019 року, індексний номер 165169215 та земельна ділянка, яка належать власнику на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0619 га від 26.04.2019 року № 595, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2019 року, індексний номер 165169932, нотаріально завірена заява № 515 від 08.07.2020 року згоди на поділ земельної ділянки, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0246 га від 22.07.2020 року (кадастровий номер земельної ділянки :01:006:1307), витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0373 га від 22.07.2020 року (кадастровий номер земельної ділянки :01:006:13006 можливо поділити на наступні новоутворені об`єкти нерухомого майна з присвоєнням наступних адрес: 1 об`єкт: з житлового будинку літ. «А» приміщення: коридор літ. «1-1» площею 8,5 кв.м., житлова кімната літ. «1-2» площею 10,1 кв.м., житлова кімната літ. «1-3» площею 10,3 кв.м., житлова кімната літ. «1-4» площею 10,9 кв.м., житлова кімната лі. «1-5» площею 21,7 к.м., загальною площею 61,5 кв.м., житловою - 53,0 кв.м., споруди № 2, 3, 1/1 споруд № І, ІІ (на земельній ділянці площею 0,0373 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:006:1306); 2 об`єкт: з житлового будинку літ. «А» приміщення: хол літ. «1-6» площею 28,5 кв.м., комора літ. «1-7» площею 5,0 кв.м., кухня літ. «1-8» площею 11,9 кв.м., санвузол літ. «1-9» площею 6,5 кв.м., коридор літ. «1-10» площею 5,9 кв.м., житлова кімната літ. «1-11» площею 12,4 кв.м., підвал літ «І» площею 25,1 кв.м., котельня літ. «ІІ» площею 2,9 кв.м., загальною площею 98,2 кв.м., житловою - 12,4 кв.м., вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г» (незавершене будівництво), споруди 1, 4, 5, 6, 7, 1/2 споруд № І, ІІ, на земельній ділянці площею 0,0246 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:006:1307).

31 липня 2020 року Управлянням містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради було видано наказ № 35-11/20-ЗАО про зміну адреси об`єкта нерухомого майна, яким: присвоїти адресу новоствореному об`єкту нерухомого майна, що утворилась в результаті поділу об`єкта нерухомого майна без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, що належить гр. ОСОБА_3 , який розташовано на земельній ділянці, кадастровий номер :01:006:1307: України, АДРЕСА_1 .

За новоствореним об`єктом нерухомого майна, що належить гр. ОСОБА_3 , та утворилась в результаті поділу об`єкта нерухомого майна без проведення будівельних робіт, відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, який розташовано на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:1306, залишити попередню адресу: АДРЕСА_1 .

Рекомендувати гр. ОСОБА_3 на об`єкти нерухомого майна встановити топонімічні покажчики.

Таким чином, з вищевказаного чітко простежується вся процедура поділу предмета іпотеки: житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 600 кв.м на два об`єкти нерухомості.

Надалі, в процесі відкритого апеляційного провадження з оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року, в якому учасником також була ОСОБА_3 , остання розуміючи, що вже Одеським апеляційним судом буде вирішено справу, остання з метою ускладнення виконання прийнятого рішення, вирішила подарувати іпотечне майно третій особі.

Так, 28.06.2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В., за реєстровим № 1357.

За цим договором ОСОБА_3 передала безоплатно у власність ОСОБА_1 житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:1307.

Житловий будинок, що є предметом цього договору складається в цілому з житлового будинку, загальною площею 98,2 кв.м., житловою 12,4 кв.м.

Також, 28.06.2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В., за реєстровим № 1356.

За цим договором ОСОБА_3 передала безоплатно у власність ОСОБА_1 житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:1306.

Житловий будинок, що є предметом цього договору складається в цілому з житлового будинку, загальною площею 61,5 кв.м., житловою 53 кв.м.

16 листопада 2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду по справі №495/8931/18 було залучено ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

01 лютого 2024 року Одеським апеляційним судом було прийнято постанову по справі №495/8931/18, якою було: Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» задоволено частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року - скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним пункту договору іпотеки, встановлення строку дії договору іпотеки, визнання договору іпотеки припиненим, скасування державної реєстрації іпотек, скасування державної реєстрації обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборони на нерухоме майно в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відмовлено.

Вказаним судовим рішення (яке набрало законної сили) було встановлено всі вищевказані обставини справи, а тому, керуючись положенням ч.4 ст.82 ЦПК України такі обставини мають статут преюдиційних і не підлягають доведенню стороною в іншому судовому процесі.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» з метою відновлення свого порушеного права іпотекодержателя, в апеляційній скарзі на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року, окрім скасування цього рішення, просило суд: встановити порядок виконання рішення шляхом проведення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» державної реєстрації іпотеки та заборони на нерухоме майно.

В постанові від 01.02.2024 року Одеський апеляційний суд дійшов висновку, що «... іпотека за Договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чухрай Т.Ю. 08 січня 2008 року за реєстровим № 42, не припинена, як наслідок, підстави для державної реєстрації відомостей про припинення іпотеки відсутні...

... Що ж до вимог апеляційної скарги встановити порядок виконання рішення суду шляхом проведення за ТОВ «Консалт Солюшенс» державної реєстрації іпотеки та заборони на нерухоме майно на підставі договору іпотеки та договору про відступлення права вимоги, то для даного, зважаючи на здійснені з нерухомим майном (предметом іпотеки) дії та вчинені правочини ТОВ «Консалт Солюшенс» для захисту права іпотекодержателя має звернутися до суду з відповідним позовом з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного суду щодо належності способу захисту порушеного права».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», з метою відновлення своїх порушених прав іпотеко держателя і звернулося до суду з вказаним позовом.

Не погоджуючись з позовними вимогами, від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволені позовних вимог позивачу у повному обсязі, зазначаючи, що 28 червня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Білгород Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1357, сторонами правочину було додержано всіх умов настання реальних правових наслідків та здійснений у відповідності до внутрішній волі учасників правочину.

Посилаючись на численну практику Верховного суду зазначила, що за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Вважає, що за таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають.

Не погоджуючись з позовними вимогами від третьої особи ОСОБА_2 14 травня 2024 року надійшли письмові пояснення, відповідно до яких просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права іпотеко держателя - в повному обсязі, зазначаючи, що у зв`язку з скрутним фінансовим становищем ОСОБА_2 та відповідно, вона розуміла, що не має фінансової можливості сплачувати щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості за Договором кредитної лінії № 1/ МК/2008-840 від 08.01.2008 року.

Вона неодноразово зверталася до ВАТ Комерційний банк «Надра» в особі начальника Відділення № 16 філії Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», про стягнення з неї на користь ВАТ Комерційний банк «Надра» в рахунок повного погашення заборгованості по кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , проте Банк постійно ігнорував, тому скориставшись пунктом 5.1.6 договору іпотеки та ч. 1 ст. 7 Закону «Про іпотеку» - іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов`язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання - ОСОБА_2 звернулась до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Відділення № 16 філії ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ про зобов`язання виконати умови договору.

Рішенням від 22 травня 2012 року по справі № 2-1118/11 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області позов ОСОБА_2 до Відділення № 16 філії ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ про зобов`язання виконати умови договору - було задоволено.

Позивач, знаючи, що будинок стягнутий шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Договором кредитної лінії № 1/ МК/2008-840 від 08.01.2008 року - ОСОБА_2 звернулась до Білгород - Дніпровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (Відповідач) про визнання недійсним пункту договору іпотеки, визнання договору іпотеки припиненим (справа № 495/8931/18).

Рішенням від 11 березня 2019 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справі № 495/8931/18 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Вважає, що в Постанові Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року не досліджувалось питання правонаступництва ТОВ «Консалт Солюшен».

Відповідно до статусу «Позивача» виникає багато запитань, і взагалі не зрозумілі позовні вимоги щодо іпотечного договору від 08 січня 2008 року, якщо Позивач не є іпотекодержателем.

Ще однією особливістю договору відступлення є те, що для заміни кредитора в зобов`язанні не потрібна згода боржника, якщо інше не передбачено договором, у якому замінюють кредитора, або законом. Але боржника треба письмово повідомити про те, що відбулася.

Боржник належним чином не повідомлений, відповідно Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшленс» не набуло статуту «Нового кредитора» до ОСОБА_2 , а відповідно не має права звертатися з позовом до ОСОБА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшленс» не є належним Новим кредитором та Новим іпотекодержателем в розумінні чинного законодавства.

Окрім того, на час посвідчення договору купівлі - продажу, даний житловий будинок не перебував в іпотеці у жодного Іпотекодержателя та не мав жодних обтяжень відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Крім того, на час укладення договору купівлі-продажу від 25 липня 2018 року було запроваджено Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відомості з якого презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тож добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.

При укладанні Договору купівлі - продажу 26 квітня 2019 року право власності на житловий будинок загальною площею 159,70 кв.м, житловою площею 65,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, зареєстровано за ОСОБА_3 , посвідчених приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю. 26 квітня 2019 року, зареєстрованих в реєстрі за № 594 та № 595 відповідно - ОСОБА_3 є добросовісним набувачем та відповідно до норм чинного законодавства має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Згідно договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В. 28 червня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №1356, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок загальною площею 61,50 кв.м, житловою площею 53,0 кв.м, та земельну ділянку площею 0,0373 га, кадастровий номер :01:006:1306, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В. 28 червня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №1357, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок загальною площею 98,20 кв.м, житловою площею 12,4 кв.м, та земельну ділянку площею 0,0246 га, кадастровий номер :01:006:1307, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно Договір дарування є безоплатним, тому дарувальник не має права вимагати від обдарованої особи зустрічних дій майнового або немайнового характеру.

Договір дарування, укладений з порушенням вимог закону про безоплатність передання іншій стороні майна у власність, є нікчемним.

Предметом договору дарування може бути будь-яке майно (як індивідуально визначені речі, так і речі, визначені родовими ознаками), не вилучене з товарообороту і яке може бути у власності особи, якій воно дарується.

Згідно статті 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути також майнові права, якими уже володіє дарувальник, або які можуть виникнути в майбутньому.

Щодо нерухомого майна існують певні вимоги: підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Предметом договору дарування можуть бути майнові права. Останні можуть мати зобов`язальну і речову природу. Речові правовідносини відрізняються від зобов`язальних своїм об`єктом, на який спрямована діяльність суб`єктів.

Також при укладанні договору дарування були виконані вимоги, а саме: нотаріальне посвідчення договору дарування, та відповідно реєстрація права власності на ім`я обдарованої - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 202, 203 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним.

Статтею 210 ЦК України передбачено - що правочин підлягає державній реєстрації, лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчинений з моменту його державної реєстрації.

З аналізу зазначених норм матеріального права, вважає, що сторонами правочину будо додержано всіх умов для настання реальних правових наслідків, та здійснений у відповідності до внутрішньої волі учасників правочину.

Також звертає увагу суду, що приватним нотаріусом було дотримано абсолютно всіх встановлених законом вимог при посвідченні оспорюваного наразі Позивачем правочину, які були вчинені зазначеними особами - Сторонами договору дарування об`єкту нерухомого майна, у зв`язку з чим вбачається обґрунтованою відсутність будь-яких підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій на момент звернення до неї згаданих вище осіб.

У даному конкретному випадку немає жодних підстав для оспорювання будь-ким посвідченого правочину щодо відчуження належного попередньо Дарувальнику об`єкту нерухомого майна на користь Обдарованої, у зв`язку з чим вбачається й неможливим позбавлення наразі її, Обдарованої, права приватної власності на отриману нею безоплатно у власність від Дарувальника об`єкта нерухомого майна, що, у свою чергу, відбулось абсолютно добровільно, відповідно до дійсного волевиявлення Сторін правочину, та було оформлено згідно всіх вимог чинного на той час законодавства України.

На підставі вищевикладеного, зазначає, що договір дарування укладено з додержанням всіх норм та не може бути визнаним недійсним.

30 травня 2024 року, 05 липня 2024 року від представника позивача надійшли письмові заперечення на пояснення третьої особи, пояснення по справі, відповідно до яких зазначив, що 24 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125.

За змістом пункту 172 Додатку № 1 до Договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_2 , за кредитним договором №1/МК/2008-840 від 08.01.2008 року та договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим №42 від 08.01.2008 року.

Частинами 1 та 2ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно дост. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №1/МК/2008-840 від 08.01.2008 року та договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим №42 від 08.01.2008 року.

Отже, позивач набув прав нового кредитора та іпотекодержателя в правовідносинах, які виникли на підставі вищевказаного кредитного договору та договору іпотеки.

Окрім того, звертає увагу суду, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року по справі № 495/8931/18 було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» в якості правонаступника відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в справі №495/8931/18 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним пункту договору іпотеки, визнання договору іпотеки припиненим. Ухвала є чинною та не була оскаржена.

Так, приймаючи вказану ухвалу, суд вже досліджував докази ТОВ «Консалт Солюшенс» про отримання прав кредитора та іпотекодержателя за кредитним договором №1/МК/2008-840 від 08.01.2008 року та договором іпотеки від 08.01.2008 року та надавав відповідну правову оцінку таким доказам.

Тому, за змістом ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини щодо правонаступництва ТОВ «Консалт Солюшенс» та набуття ним статусу кредитора та іпотекодержателя мають статус преюдиційних фактів та не підлягають доказуванню в іншій справі, де беруть участь ті самі особи.

Разом з тим, якщо ж суд все таки прийме рішення про необхідність повторного доведення факту отримання позивачем прав кредитора та іпотекодержателя, в матеріалах цієї справи є достатньо доказів на підтвердження цього.

Зокрема, суд може надати відповідну правову оцінку доказам, які були подані разом з позовною заявою - додатки до позовної заяви за №5-14.

Отже, доводи третьої особи в цій частині є невмотивованими та спростовуються матеріалами справи.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Слід зазначити, що факт повідомлення чи не повідомлення позичальника про зміну кредитора не є предметом розгляду в цій справі.

Договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125, за яким Позивач набув статусу нового кредитора та іпотекодержателя, не є оскарженим чи оспорюваним, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності правочину.

А отже, ТОВ «Консалт Солюшенс» має статус нового кредитора та іпотекодержателя у правовідносинах, які виникли на підставі вищевказаного кредитного договору та договору іпотеки.

Позичальник ОСОБА_6 через місяць після винесення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/8931/18, на підставі якого було вилучено в реєстру записи про іпотеку, продала ОСОБА_3 предмет іпотеки.

В подальшому, 01.02.2024 року Одеським апеляційним судом було прийнято постанову по справі №495/8931/18, якою було скасовано вищевказане рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Звертає увагу, що Верховний Суд в своїй постанові від 14.05.2024 року по справі № 638/18822/13-ц зробив наступні висновки: скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення; виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення; виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема на підставі судового рішення, не впливає на чинність іпотеки.

Скасування судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі.

Отже, на момент продажу предмета іпотеки ОСОБА_3 іпотека була чинною, оскільки скасоване рішення не породжує жодних наслідків з моменту його прийняття, а тому позичальник ОСОБА_2 повинна була отримати згоду іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки.

При переході права власності на предмет іпотеки до третьої особи без згоди іпотекодержателя, іпотека зберігає свою силу і для нового власника.

Такого висновку дійшла Велика палата Верховного Суду в своїй постанові від 29.05.2019 року по справі №668/9978/15-ц.

Звертає увагу суду, що позивач в своїй позовній заяві не просить визнати правочин з відчуження недійсним, а просить визнати спірні об`єкти нерухомості предметом іпотеки (права іпотекодержателя) оскільки такий спосіб захисту є належним та ефективним.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема в постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) неодноразово робила висновки, що якщо позивач вважає себе іпотекодержателем за договором про відступлення права вимоги, і тому його права як іпотекодержателя порушені, належним способом захисту є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя, а не оспорення підстав набуття іншими юридичними та фізичними особами прав на предмет іпотеки.

Окрім того, відповідно достатті 23 Закону України «Про іпотеку» до нового власника іпотечного майна переходять всі права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором, у тому обсязі й на тих умовах, на яких вони належали іпотекодавцю на момент укладення договору про відчуження іпотечного майна, у тому числі права й обов`язки боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні.

При цьому, положення частини першоїстатті 23 Закону України «Про іпотеку» не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) та іпотекодавця (набувача іпотечного майна).

До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки.

Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину".

Вказане визнаноРішенням Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8- р/2020 у справі № 3-67/2019 (1457/19).

До такого ж висновку прийшов і Верховний Суд в своїй постанові від 21.04.2021р. по справі № 638/3950/18.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 05.05.2020 року № 161/6253/15-ц зробила висновок, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформації про обтяження майна іпотекою.

Звертає увагу на те, що у цивільному праві України інститут добросовісного набувача використовується для вирішення спорів про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння та набуття права власності на майно, яке відчужене особою, яка не мала на це права (статті330, 388 ЦК України).

Поширення цього інституту добросовісного набувача на відносини іпотеки не передбачено ані нормами чинного законодавства України, ані правовою доктриною.

Більше того, неможливо ставити факт припинення чи не припинення іпотеки в залежність від добросовісності набувача іпотечного майна, що очевидно не відповідає нормам частини першої статті17 та частини першої статті23 Закону України «Про іпотеку», які не тільки не визначають такої умови для припинення іпотеки, а й навпаки прямо встановлюють, що при переході права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача такого майна, навіть тоді, коли він не знав про обтяження майна іпотекою (тобто незалежно від добросовісності набувача).

Системно аналізуючи обставини справи та вищенаведену судову практику, можна констатувати факт того, що з укладанням ОСОБА_2 правочину з відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , іпотека є та залишилась чинною, не дивлячись на прийняте рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, яке в подальшому було скасоване.

В свою чергу, ОСОБА_3 в результаті придбання іпотечного майна набула статусу іпотекодавця та прийняла на себе всі права та обов`язки такої особи.

ОСОБА_2 в своїх поясненням наводить велику кількість висновків Верховного Суду, які стосуються добросовісності набувача майна.

Зокрема, висновки Верховного Суду: постанова від 23 жовтня 2019 року у справі №922/3537/17; постанова від 01 квітня 2020 року у справі №610/1030/18; постанова від 15 червня 2021 року у справі №922/2416/17.

За змістом ЦПК України Велика Палата Верховного Суду висловлює правові висновки у певних справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи. Такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ та фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами в певних суспільних правовідносинах.

З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду у кожній конкретній справі.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц; пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм.

Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Правові висновки Верховного Суду не носять універсального характеру для всіх без виключення справ.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року (пункти 43-48) у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Суди саме під час вирішення тотожних спорів мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду (Позиція ВП ВС від 30.01.2019 року у справі № 755/10947/17).

Тобто, для врахування висновків Верховного Суду при вирішенні певної справи судом першої інстанції обов`язковою умовою є те, щоб між справою, яка переглядалась Верховним Судом та справою, яка перебуває на розгляді в суді першої інстанції були тотожні, схожі: предмет спору (об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір); підстави позову (фактичні обставини, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу); зміст позовних вимог (певна форма захисту, яку просить позивач від суду); однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (норми права, які регулюють спірні правовідносини).

В той же час, постанови Верховного Суду, на які посилається третя особа, ухвалені у справах, які не є релевантними з даною справою, оскільки різними є фактичні обставини справ, різними є предмети позову та суд застосовував різні норми права.

А тому, під час розгляду справи по суті суд не може брати до уваги висновки, викладені в зазначених постановах Верховного Суду.

Так, предметом спору у справі № 922/3537/17 є визнання недійсними торгів, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; регулювання спірних відносин відбувалось за ст. ст. 638, 650, 651, 655, 656, 658, ЦК України.

Предметом спору у справі № 610/1030/18 є визнання недійсними договорів оренди та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди; регулювання спірних відносин відбувалось на підставіЗакону України «Про оренду землі».

Предметом спору у справі № 922/2416/17 є звернення стягнення на предмет іпотеки; регулювання спірних відносин відбувалось на підставі ст. ст. 593, 650, 651, 655, 656 ЦК України; спір між сторонами виник в результаті проведення процедури банкрутства суб`єкта ведення господарської та реалізації належного йому майна.

В той же час, в даній справі предметом спору є визнання права іпотекодержателя; спір між сторонами виник в результаті виведення майна з-під іпотеки за скасованим судовим рішенням та продаж такого майна третім особам; регулювання спірних відносин відбувається на підставі Закону України «Про іпотеку».

ОСОБА_2 в своїх поясненнях зазначає, що: «добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушенням інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном.

Конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.»

Згідно ст. 388 ЦК України, вбачається, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Тобто, зазначена стаття регулює суспільні відносини в сфері віндикаційних дій - витребування майна з чужого незаконного володіння.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» не звертався з віндикаційним позовом, не витребує майно з чужого незаконного володіння, а позивач просить суд захистити його права іпотекодержателя, шляхом визнання його прав.

Доводи третьої особи ОСОБА_2 з приводу укладення Договорів дарування від 28 червня 2023 року (яка не була стороною правочину), за яким було відчужено предмет іпотеки, зводиться лише до того, що підстав для визнання цього правочину немає.

Звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» не просить визнати Договори дарування недійсними, а позивач просить суд захистити його права іпотекодержателя, шляхом визнання його прав.

При цьому, сама ж ОСОБА_2 в своїх пояснення наводить висновки Верховного суду України від 03.02.2016 року у справі №6-2026цс16 у яких зазначено, що у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно.

Тобто, мається на увазі, що належним способом захисту іпотекодержателя у випадку відчуження предмету іпотеки третій особі, є застосовування положення ст. 23 Закону України «Про іпотеку», оскільки іпотека залишається чинною, а набувач іпотечного майна набуває всіх прав та обов`язків іпотекодавця.

Саме за таким напрямком ТОВ «Консалт Солюшенс» і просить суд захистити порушене право позивача.

Окремо надає оцінку діям ОСОБА_3 (яка за вказаними Договорами дарування подарувала ОСОБА_1 предмет іпотеки) на предмет добросовісності.

Ще 24.06.2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2019 року по справі №495/8931/18 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про визнання недійсним пункту договору іпотеки, визнання договору іпотеки припиненим.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року залучено ТОВ «Консалт Солюшенс» до участі в справі в якості правонаступника відповідача ПАТ «КБ «Надра»; залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Постанову, якою було скасовано рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2019 року по справі №495/8931/18 Одеський апеляційний суд прийняв 01 лютого 2024 року.

Тобто, вказана справа в суді апеляційної інстанції слухалась майже 4 роки, та більше 1 року ОСОБА_3 була учасником цієї справи, суд кожного разу повідомляв її про призначені судові засідання, відповідно до положень ЦПК.

Проте, 28.06.2023 року ОСОБА_3 як учасник справи, розуміючи, що справа, яка розглядається досить значний час в апеляційному порядку, вже йде до прийняття рішення по суті, розуміючи ризики прийняття такого рішення на користь апелянта, здійснює відчуження спірних об`єктів нерухомості (предмета іпотеки) на безоплатній основі третій особі.

Такі дії ОСОБА_3 очевидно є недобросовісними, направлені на унеможливлення звернення стягнення на таке майно та ускладнення виконання рішення суду на шкоду кредитору.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі.

12 квітня 2024 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого розгляду.

03 червня 2024 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито з призначенням справи до її розгляду по сутті.

Представник позивача у судовому зсіданні позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволені.

Представник третьої особи з позовними вимогами не погодилася, просить суд в їх задоволені відмовити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином надала заяву відповідно до якої просить розглядати справу за її відсутності, в задоволені позовних вимог відмовити.

Зі згоди сторін по справі, суд розглядає справу за відсутність відповідача, відповідно до наданої заяви та відзиву наявному в матеріалах справи.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно 08 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі по тексту - Банк) та ОСОБА_2 (далі по тексту - Позичальник, Відповідач) було укладено Договір кредитної лінії №1/МК/2008-840, далі по тексту - Кредитний договір). (а.с. 17-18)

Відповідно до умов даного договору, Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 80 000,00 доларів США строком до 05 січня 2015 року.

Того ж дня, 08 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору кредитної лінії №1/МК/2008-840, за умовами якого останній було видано транш на 60 000 доларів США. (а.с. 18)

21 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору кредитної лінії №1/МК/2008-840 за умовами якого останній було видано транш на 20 000 доларів США. (а.с. 19)

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, за реєстровим № 42. (а.с. 20)

Предметом іпотеки за вказаним договором виступило нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 600 кв.м., який складається в цілому з: житлового будинку 1/2 кам. бут. та 1/2 кам. череп., житловою площею 65,4 кв. м., загальною площею 159,7 кв.м.

Разом з внесенням запису про іпотеку до Державного реєстру іпотек, приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю. було зареєстровано Заборону відчуження, реєстровий № 1.

Пунктом. 9.3. Договору іпотеки встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання Зобов`язання за Кредитним договором.

Позичальник не дотримувався умов кредитного договору та не здійснював повернення отриманих кредитних коштів, у зв`язку з чим утворилась значна заборгованість по кредиту.

В 2018 році, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання договору кредитної лінії та договору іпотеки недійсними, після чого змінила позовні вимоги та просила визнати припиненим договір іпотеки.

11 березня 2019 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/8931/18 було: визнано недійсним пункт 9.3 договору іпотеки від 08 січня 2008 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., зареєстрованого за реєстровим №42, встановлено строк дії іпотечного договору до 05 січня 2015 року; визнано припиненим договір іпотеки від 08 січня 2008 року, укладений між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., зареєстрований за реєстровим № 42, у зв`язку із закінченням строку дії іпотечного договору; скасовано державну реєстрацію іпотек, державну реєстрацію обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборону на нерухоме майно в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на житловий будинок загальною площею 159,7 кв.м, житловою площею 65,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 600 кв.м, належний на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. 11 серпня 2006 року за реєстровим номером 3631; заборона накладена 08 січня 2008 року приватним нотаріусом Чухрай Т.Ю. за реєстровим номером 1 на підставі іпотечного договору від 08 січня 2008 року за реєстровим №42.

26.04.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю., за реєстровим № 594. (а.с. 31)

За цим договором ОСОБА_2 продала та передала у власність, а ОСОБА_3 купила та прийняла у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається в цілому з: житлового будинку, житловою площею 65.4 кв.м., загальною площею 159,7 кв.м. на земельній ділянці площею 0,0619 га, кадастровий номер :01:006:0887.

Цей житловий будинок належить Продавцю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Чухрай Т. Ю. приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу 11.08.2006 року за реєстром № 3631, зареєстрованого КП «Білгород-Дністровське БТІ» 18.09.2006 року, реєстраційний номер: 14356106, номер запису: 6045 в книзі: 236.

19 червня 2020 року новий кредитор та іпотекодержатель Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернулось до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2019 року по справі №495/8931/18.

27 березня 2020 року було проведено електронний аукціон № UA-ЕA-2020-03-05- 000053-b за лотом № GL3N216954 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги за 187 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою та 1 без заставним кредитним договором.

Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» , що підтверджується протоколом електронного аукціону.(а.с. 23)

24 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125, (далі - Договір) за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги.

Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

За змістом пункту №172 Додатку №1 до договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), за Договором кредитної лінії №1/МК/2008-840 від 08.01.2008 року, договором поруки від 08.01.2008 року, договором іпотеки від 08.01.2008 року.

Крім того, за змістом пункту №172 Додатку №1 до договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року вбачається, що передана сума боргу за Договором кредитної лінії №1/МК/2008-840 від 08.01.2008 року складає 199 353,02 доларів США, з якої: 74 258,41 дол. США заборгованість за тілом кредиту; 125 094,61 дол. США заборгованість по відсоткам. (а.с. 24-25)

ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року.

24 червня 2020 року Одеським апеляційний судом було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року про визнання недійсним пункту договору іпотеки, визнання договору іпотеки припиненим.

Крім того, цією ухвалою було зупинено дію рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року.

В подальшому, ОСОБА_3 , розпочала процедуру розділення належного їй майна.

23 липня 2020 року суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_5 (ІПН: НОМЕР_3 ) було виготовлено для ОСОБА_3 Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 25/20. (а.с. 34-35)

З висновку вбачається: домобудова по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. «А» житловою площею 65,4 кв.м., загальною площею 159,7 кв.м., вбиральні літ «В», гаражу літ. «Г», яке належить власнику на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.04.2019 року № 594, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2019 року, індексний номер 165169215 та земельна ділянка, яка належать власнику на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0619 га від 26.04.2019 року № 595, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2019 року, індексний номер 165169932, нотаріально завірена заява № 515 від 08.07.2020 року згоди на поділ земельної ділянки, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0246 га від 22.07.2020 року (кадастровий номер земельної ділянки :01:006:1307), витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0373 га від 22.07.2020 року (кадастровий номер земельної ділянки :01:006:13006 можливо поділити на наступні новоутворені об`єкти нерухомого майна з присвоєнням наступних адрес: 1 об`єкт: з житлового будинку літ. «А» приміщення: коридор літ. «1-1» площею 8,5 кв.м., житлова кімната літ. «1-2» площею 10,1 кв.м., житлова кімната літ. «1-3» площею 10,3 кв.м., житлова кімната літ. «1-4» площею 10,9 кв.м., житлова кімната лі. «1-5» площею 21,7 к.м., загальною площею 61,5 кв.м., житловою - 53,0 кв.м., споруди № 2, 3, 1/1 споруд № І, ІІ (на земельній ділянці площею 0,0373 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:006:1306); 2 об`єкт: з житлового будинку літ. «А» приміщення: хол літ. «1-6» площею 28,5 кв.м., комора літ. «1-7» площею 5,0 кв.м., кухня літ. «1-8» площею 11,9 кв.м., санвузол літ. «1-9» площею 6,5 кв.м., коридор літ. «1-10» площею 5,9 кв.м., житлова кімната літ. «1-11» площею 12,4 кв.м., підвал літ «І» площею 25,1 кв.м., котельня літ. «ІІ» площею 2,9 кв.м., загальною площею 98,2 кв.м., житловою - 12,4 кв.м., вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г» (незавершене будівництво), споруди 1, 4, 5, 6, 7, 1/2 споруд № І, ІІ, на земельній ділянці площею 0,0246 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:006:1307). (а.с. 34, зворотна сторінка)

31 липня 2020 року Управлінням містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради було видано наказ № 35-11/20-ЗАО про зміну адреси об`єкта нерухомого майна, яким: присвоїти адресу новоствореному об`єкту нерухомого майна, що утворилась в результаті поділу об`єкта нерухомого майна без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, що належить гр. ОСОБА_3 , який розташовано на земельній ділянці, кадастровий номер :01:006:1307: України, АДРЕСА_1 . (а.с. 36)

За новоствореним об`єктом нерухомого майна, що належить гр. ОСОБА_3 , та утворилась в результаті поділу об`єкта нерухомого майна без проведення будівельних робіт, відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, який розташовано на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:1306, залишено попередню адресу: АДРЕСА_1 .

28.06.2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В., за реєстровим № 1357. (а.с. 43-44)

За цим договором ОСОБА_3 передала безоплатно у власність ОСОБА_1 житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:1307.

Житловий будинок, що є предметом цього договору складається в цілому з житлового будинку, загальною площею 98,2 кв.м., житловою 12,4 кв.м.

Також, 28.06.2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В., за реєстровим № 1356.

За цим договором ОСОБА_3 передала безоплатно у власність ОСОБА_1 житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:1306.

Житловий будинок, що є предметом цього договору складається в цілому з житлового будинку, загальною площею 61,5 кв.м., житловою 53 кв.м.

16 листопада 2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду по справі №495/8931/18 було залучено ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. (а.с. 67-68)

01 лютого 2024 року Одеським апеляційним судом було прийнято постанову по справі №495/8931/18, відповідно до якої апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» задоволена частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року - скасоване.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним пункту договору іпотеки, встановлення строку дії договору іпотеки, визнання договору іпотеки припиненим, скасування державної реєстрації іпотек, скасування державної реєстрації обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборони на нерухоме майно в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» в апеляційній скарзі на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року, окрім скасування цього рішення, просило суд: встановити порядок виконання рішення шляхом проведення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» державної реєстрації іпотеки та заборони на нерухоме майно.

В постанові від 01.02.2024 року Одеський апеляційний суд дійшов висновку, що «... іпотека за Договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чухрай Т.Ю. 08 січня 2008 року за реєстровим № 42, не припинена, як наслідок, підстави для державної реєстрації відомостей про припинення іпотеки відсутні...

... Що ж до вимог апеляційної скарги встановити порядок виконання рішення суду шляхом проведення за ТОВ «Консалт Солюшенс» державної реєстрації іпотеки та заборони на нерухоме майно на підставі договору іпотеки та договору про відступлення права вимоги, то для даного, зважаючи на здійснені з нерухомим майном (предметом іпотеки) дії та вчинені правочини ТОВ «Консалт Солюшенс» для захисту права іпотекодержателя має звернутися до суду з відповідним позовом з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного суду щодо належності способу захисту порушеного права».

Нормативне обґрунтування.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» зазначено, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об`єкт.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою цієї статті; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Предметом іпотеки може бути об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, який є складовою частиною об`єкта незавершеного будівництва, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт після набрання чинності Законом України "Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому", за умови дотримання вимог Закону України "Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому". Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути предметом іпотеки виключно у випадку, передбаченому Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю".

Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності/спеціального майнового права на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

У разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Предметом іпотеки може бути право оренди чи користування нерухомим майном, що надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об`єкт нерухомого майна, право оренди земельної ділянки, яке відповідно до закону може бути відчужене, передано у заставу орендарем, а також право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи для забудови (суперфіцій). Таке право оренди чи користування нерухомим майном для цілей цього Закону вважається нерухомим майном.

Предметом іпотеки може бути об`єкт житлової нерухомості (у тому числі той, що буде споруджений у майбутньому), земельна ділянка, на якій розташовано такий об`єкт, які придбаваються або інвестування/фінансування будівництва яких здійснюється з використанням житлового сертифіката на придбання об`єкта житлової нерухомості та за рахунок кредиту у випадку, передбаченому частиною сімнадцятою статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на які накладено заборону відчуження.

Передання такого об`єкта в наступну іпотеку та його відчуження, крім звернення стягнення на нього відповідно до цього Закону, забороняється.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

У разі видачі заставної перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва.

Вимоги частин першої - четвертої цієї статті не застосовуються, якщо на момент переходу від іпотекодавця до іншої особи спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості, що є предметом іпотеки, у Державному реєстрі прав на нерухоме майно була відсутня інформація про обтяження спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості іпотекою, і така особа не знала і не могла знати про наявність іпотеки. У такому разі задоволення вимоги іпотекодержателя може здійснюватися за рахунок іншого майна боржника.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню.

Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відступлення прав за іпотечним договором та основним зобов`язанням не допускається у разі видачі заставної.

Після видачі заставної перехід прав іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов`язанням до іншої особи здійснюється шляхом передачі заставної у встановленому цим Законом порядку.

Оцінка аргументів сторін, Висновки суду.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Спірні правовідносини стосуються захисту прав нового кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, який був відчужений на користь третіх осіб у період відсутності в державних реєстрах запису про обтяження майна іпотекою.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України "Про іпотеку").

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредитної лінії №1/МК/2008-840 від 08.01.2008 року, уклала Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, за реєстровий № 42.

Пунктом 7.1. іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель має право вимагати задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частині.

Пунктом 7.4. іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Суд не погоджується з ствердженнями представника третьої особи стосовно того, що оскільки боржник належним чином не повідомлений, відповідно Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшленс» не набуло статуту «Нового кредитора» до ОСОБА_2 , а відповідно не має права звертатися з позовом до ОСОБА_1 ; Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшленс» не є належним Новим кредитором та Новим іпотекодержателем в розумінні чинного законодавства, на час посвідчення договору купівлі - продажу, даний житловий будинок не перебував в іпотеці у жодного Іпотекодержателя та не мав жодних обтяжень відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки вказані ствердження представника спростовуються матеріалами справи та жодного доказу на підтвердження вказаного представником не надано.

Як встановлено в судовому засіданні, дійсно, ОСОБА_2 зверталась до суду з позовом про визнання договору кредитної лінії та договору іпотеки недійсними, після чого змінила позовні вимоги та просила визнати припиненим договір іпотеки.

11 березня 2019 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/8931/18 було: визнано недійсним пункт 9.3 договору іпотеки від 08 січня 2008 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., зареєстрованого за реєстровим №42, встановлено строк дії іпотечного договору до 05 січня 2015 року; визнано припиненим договір іпотеки від 08 січня 2008 року, укладений між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., зареєстрований за реєстровим № 42, у зв`язку із закінченням строку дії іпотечного договору; скасовано державну реєстрацію іпотек, державну реєстрацію обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборону на нерухоме майно в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на житловий будинок загальною площею 159,7 кв.м, житловою площею 65,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 600 кв.м, належний на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. 11 серпня 2006 року за реєстровим номером 3631; заборона накладена 08 січня 2008 року приватним нотаріусом Чухрай Т.Ю. за реєстровим номером 1 на підставі іпотечного договору від 08 січня 2008 року за реєстровим №42.

27 березня 2020 року було проведено електронний аукціон № UA-ЕA-2020-03-05-000053-b за лотом № GL3N216954 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги за 187 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою та 1 без заставним кредитним договором.

Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» , що підтверджується протоколом електронного аукціону.(а.с. 23)

24 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125, (далі - Договір) за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги.

Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

За змістом пункту №172 Додатку №1 до договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), за Договором кредитної лінії №1/МК/2008-840 від 08.01.2008 року, договором поруки від 08.01.2008 року, договором іпотеки від 08.01.2008 року.

Крім того, за змістом пункту №172 Додатку №1 до договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року вбачається, що передана сума боргу за Договором кредитної лінії №1/МК/2008-840 від 08.01.2008 року складає 199 353,02 доларів США, з якої: 74 258,41 дол. США заборгованість за тілом кредиту; 125 094,61 дол. США заборгованість по відсоткам. (а.с. 24-25)

ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року.

19 червня 2020 року новий кредитор та іпотекодержатель Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернулось до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2019 року по справі №495/8931/18.

24 червня 2020 року Одеським апеляційний судом було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року про визнання недійсним пункту договору іпотеки, визнання договору іпотеки припиненим.

Крім того, цією ухвалою було зупинено дію рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року.

16 листопада 2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду по справі №495/8931/18 було залучено ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. (а.с. 67-68)

01 лютого 2024 року Одеським апеляційним судом було прийнято постанову по справі №495/8931/18, відповідно до якої апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» задоволена частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року - скасоване.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним пункту договору іпотеки, встановлення строку дії договору іпотеки, визнання договору іпотеки припиненим, скасування державної реєстрації іпотек, скасування державної реєстрації обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборони на нерухоме майно в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» в апеляційній скарзі на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2019 року, окрім скасування цього рішення, просило суд: встановити порядок виконання рішення шляхом проведення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» державної реєстрації іпотеки та заборони на нерухоме майно.

В постанові від 01.02.2024 року Одеський апеляційний суд дійшов висновку, що «... іпотека за Договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чухрай Т.Ю. 08 січня 2008 року за реєстровим № 42, не припинена, як наслідок, підстави для державної реєстрації відомостей про припинення іпотеки відсутні...

... Що ж до вимог апеляційної скарги встановити порядок виконання рішення суду шляхом проведення за ТОВ «Консалт Солюшенс» державної реєстрації іпотеки та заборони на нерухоме майно на підставі договору іпотеки та договору про відступлення права вимоги, то для даного, зважаючи на здійснені з нерухомим майном (предметом іпотеки) дії та вчинені правочини ТОВ «Консалт Солюшенс» для захисту права іпотекодержателя має звернутися до суду з відповідним позовом з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного суду щодо належності способу захисту порушеного права».

Суд погоджується з ствердженнями представника позивача, що вказаним судовим рішенням (яке набрало законної сили) було встановлено всі вищевказані обставини справи, а тому, відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України такі обставини мають статут преюдиційних і не підлягають доведенню стороною в іншому судовому процесі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд, враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладених в Постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 зробила наступні висновки:

Скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення.

Виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення.

Виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки.

Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі.

Запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя.

За відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12-127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню.

При вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження.

Суд вважає, що з винесенням, оскарженого в апеляційному порядку, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2019 року по справі №495/8931/18, яким було визнано припиненою іпотеку та вилучено відповідні запити про іпотеку з Державного реєстру, іпотека є, та залишилась чинною.

Отже, суд погоджується з ствердженнями представника позивача, що ОСОБА_2 не мала права без згоди іпотекодержателя здійснювати відчуження предмета іпотеки третій особі.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Зазначеного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 року по справі № 643/17966/14-ц.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Верховний Суд у своїй постанові від 01.03.2021 року у справі № 201/16014/13-ц висловив позицію, що відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» до нового власника іпотечного майна переходять всі права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором, у тому обсязі й на тих умовах, на яких вони належали іпотекодавцю на момент укладення договору про відчуження іпотечного майна, у тому числі права й обов`язки боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні.

Крім того, згідно із п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Окрім того, поділ, виділ, реконструкція, зміна площі та функціонального призначення іпотечного майна не припиняють іпотеку по суті.

Спірне майно не є новоствореним об`єктом нерухомого майна, оскільки створене з прив`язкою до вже існуючої заставленої нерухомості, з використанням її функціональних елементів (ВСУ від 6 липня 2016 року у справі № 6- 1213цс16).

Рішенням Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 у справі № 3-67/2019(1457/19) за конституційною скаргою ОСОБА_4 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини першої статті 23 Закону України "Про іпотеку", та зазначено, що "іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки.

Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору.

Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання.

У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки».

«Отже, положення частини першої статті 23 Закону № 898 не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) і іпотекодавця (набувача іпотечного майна).

До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки.

Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину".

Забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує право кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема в позасудовому порядку, переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд не погоджується з ствердженнями відповідача викладеними у письмовому відзиві, що вона є добросовісним набувачем та за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень та за таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають та вважає за необхідне зазначити наступне.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження).

Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувана також не є безспірним доказом добросовісності набувача.

Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 10.04.2024 року по справі №638/17444/21, сама лише відсутність у Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження нерухомого майна не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.

У випадку, якщо набувач речі знав чи, принаймні, повинен був знати, що здобуває річ в особи, що не мала права на її відчуження, він вважається недобросовісним (Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №520/548/18).

Необхідним є врахування висновків Верховного Суду, викладені у постанові від 17.03.2021 року у справі №922/634/19, в якій Верховний Суд зазначив, що набувач майна (покупець) повинен проявити добросовісну та розумну обачність і «дослідити історію вибуття майна у попередніх власників - учасників товариства хоча б за останні три роки, що є стандартною діловою практикою», зокрема, дізнатися про результати розгляду судових справ щодо долі спірного майна.

Особа, що набула майно, не позбавлена можливості отримувати інформацію про обтяження майна іпотекою самостійно або за допомогою третіх осіб (звернутись до нотаріуса) щодо нерухомого майна, яке планує купити, тобто виявити розумну обачність, яка проявляється в тому, що покупець має звернути увагу не тільки на поточного власника, а і попередніх, чи не був спірний об`єкт в іпотеці, чи немає рішення про звернення стягнення на це майно, стягнення грошових коштів за кредитором, що забезпечується іпотекою цього майна, чи немає арештів, чи дійсні документи у продавця, чи ніхто не оскаржує право власності продавця чи попередніх власників.

ОСОБА_1 , перед придбанням спірного майна, могла проявити розумну обачність та дослідити історію спірного майна, зокрема ознайомитися з повною інформацією, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, суд погоджується з ствердженнями представника позивача, що за вказаними спірними правочинами, дарувальником була ОСОБА_3 , яка була учасником справи № 495/8931/18 за апеляційною скаргою ТОВ «Консалт Солюшенс» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2019 року.

Так, ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Тобто, ще 15.12.2022 року ОСОБА_3 знала про судовий процес, предметом якого було спірне іпотечне майно, а 28.06.2023 року (через пів року) остання, знаючи, про перспективність апеляційної скарги та про наслідки для неї у разі задоволення апеляційної скарги, подарувала (здійснила відчуження на безоплатній основі) вказане майно відповідачу ОСОБА_1

ОСОБА_3 , як учасника справи, Одеський апеляційний суд повідомляв належним чином, у відповідності до норм ЦПК.

Таким чином, ОСОБА_3 , знаючи про судовий процес №495/8931/18, де предметом спору є вказаний предмет іпотеки, не могла не повідомити ОСОБА_1 при укладені договорів дарування від 28.06.2023 року про такі обставини, а ОСОБА_1 , в свою чергу, мала об`єктивну можливість знати про обтяження придбаного майно іпотекою та про судові спори щодо такого майна, проявивши належну обачність та запитавши у свого контрагента по договору про судові процеси щодо цього майна та його історію.

Таким чином, ОСОБА_1 знала або ж мала об`єктивну можливість знати про історію придбаного майна, проте уклала договори дарування.

При цьому, ОСОБА_1 отримала спірні іпотечні об`єкти нерухомого майна на безоплатній основі (договори дарування).

Суд погоджується також з доводами представника позивача, що предметом спору в цій справі є визнання права іпотекодержателя, а не витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикація, ст. 388 ЦК України).

Положення частини першоїстатті 23 Закону України «Про іпотеку» не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) та іпотекодавця (набувача іпотечного майна).

До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки.

Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину. (Постанова Верховний Суд в своїй постанові від 21.04.2021р. по справі № 638/3950/18.)

З урахуванням усього вищенаведеного, на підставі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку їх належності, допустимості, достатності, об`єктивності, та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із норм права, що врегульовують дані правовідносини, з врахуванням позиції ВС, того, що основне зобов`язання до теперішнього часу не виконано, іпотека за договором іпотеки не припинена, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права іпотеко держателя обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішення питання щодо судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача, вимоги щодо стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору на користь позивача у розмірі 6056,00 грн також підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7,23,24 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 509, 530, 549, 553, 554, 629 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України , суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права іпотеко держателя - задовольнити.

Визнати права Іпотекодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на житловий будинок, загальною площею 61,5 кв.м, житловою площею 53 кв.м. та на земельну ділянку, площею 0,0373 га, кадастровий номер: :01:006:1306, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за договором іпотеки від 08.01.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, за реєстровим № 42.

Визнати права Іпотекодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на житловий будинок, загальною площею 98,52 кв.м, житловою площею 12,4 кв.м. та на земельну ділянку, площею 0,0246 га, кадастровий номер: :01:006:1307, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за договором іпотеки від 08.01.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, за реєстровим № 42.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 6056,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», , адреса: місто Одеса, вулиця Пушкінська, 36.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Треті особи: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 24 жовтня 2024 року.

С У Д Д Я :