Справа № 676/7860/24
Номер провадження 2-о/676/406/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді - Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання - Сопрун С.В.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу № 676/7860/24 за заявою ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування на утриманні, -

В С Т А Н О В И В:

19.11.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні.

Ухвалою суду від 20.11.2024 року прийнято заяву, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги представник заявника ОСОБА_2 , вказує, що з жовтня 2021 року і до 30 жовтня 2023 року заявниця перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 . Протягом періоду фактичних шлюбних відносин ОСОБА_4 здійснював утримання їх спільних дітей, та її старшого сина. Крім дружини на утримані були ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 . Рішенням даного суду від 25.03.2024 року встановлено факт їх постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та рішенням суду від 29.05.2024 року встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_4 . Оскільки старший син ОСОБА_7 , також перебував на утриманні ОСОБА_4 ,тому просить суд встановити факт перебування ОСОБА_3 на утриманні ОСОБА_4 на момент його смерті.

Заявниця ОСОБА_1 , в судовому засіданні, пояснила, що її чоловік ОСОБА_4 сам ріс без батька, тому розумів відчуття ОСОБА_3 , хотів щоб в нього була повноцінна сім`я,щоб її син також відчував батьківську любов. Просить задовольнити заявлені вимоги.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який представляє інтереси на підставі ордера серії ВХ № 1061643 від 01.02.2024 року, в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 , який не був біологічним батьком ОСОБА_3 , тривалий час виконував всі батьківські обов`язки щодо виховання дитини та утримання ОСОБА_3 . Як вбачається з фото- знімків, які були додані до матеріалів справи, що сім`я була повноцінною, разом проводили час, відпочинок, їздили на річку, каталися на ковзанах. Просить встановити факт перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно, належним чином.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності заінтересованої особи.

Заслухавши заявника ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи з жовтня 2021 року і до 30 жовтня 2023 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із загиблим ОСОБА_4 , що підтверджується рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року у справі № 676/732/24.

Протягом періоду фактичних шлюбних відносин ОСОБА_4 здійснював утримання заявниці, їх спільних дітей та її старшого сина, а саме, крім дружини, утриманцями загиблого були: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області у справі №676/3321/24 від 29 травня 2024 року встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_4 на день його смерті, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Райгородка, Сватівського району, Луганської області.

Оскільки неповнолітній ОСОБА_3 також відповідно перебував на утриманні ОСОБА_4 , заявниця звернулась із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_8 , з метою отримання відповідної фінансової компенсації на сина ОСОБА_3 , відповідно ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як утриманець загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 своєю відповіддю від 05.11.2024 року № 1/5890 проінформував, що відповідно до листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 № 10/1/13191 від 21 жовтня 2024 року, відмовлено її сину - ОСОБА_3 у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки син не підпадає під перелік членів сімей загиблих (померлих), визначений ст. 161 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як утриманець загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Щодо статусу утриманців, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебувають на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

При цьому заявниця вказує, що ОСОБА_4 , який хоч й не був біологічним батьком ОСОБА_3 , натомість тривалий час фактично виконував всі батьківські обов`язки щодо виховання та утримування ОСОБА_3 , від самого початку шлюбних відносин та до моменту своєї загибелі ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Неповнолітній ОСОБА_3 ніколи не бачив, не знав та не знає свого біологічного батька, вважає своїм батьком ОСОБА_4 , останній взяв на себе обов`язки з утримання та виховання пасинка, піклувався про стан його здоров`я, фізичний, духовний розвиток, цікавився його навчанням та мав намір здійснити офіційну процедуру всиновлення.

ОСОБА_4 здійснював забезпечення потреб родини, зокрема ОСОБА_3 , оскільки мав значно вищий дохід, ніж ОСОБА_1 , з якою вони проживали однією сім`єю. ОСОБА_4 взяв на себе основний тягар фінансових витрат сім`ї. Зазначене включало серед іншого і оплату комунальних послуг, що підтверджується квитанціями, зокрема за жовтень 2021 року , а також придбанням продуктів харчування, одягу та багатьох інших необхідних товарів необхідних для ОСОБА_3 та всієї родини.

Також ОСОБА_4 покращив житлові умови своєї сім`ї, в тому числі і умовам, в яких проживав ОСОБА_3 . Зокрема Слідзінський ВП., здійснював ремонтні роботи, купував будівельні матеріали, меблі та побутову техніку, які використовувались для потреб всієї сім`ї, в тому числі і дітей. Вказані закупівлі підтверджуються численними фіскальними чеками: від 22 лютого 2023 року, 08 травня 2023 року, 19 травня 2023 року , а також товарними чеками від 12 квітня 2022 року № 31523 та 22 лютого 2023 року № 3736.

ОСОБА_4 регулярно переказував кошти на банківський рахунок ОСОБА_1 для забезпечення потреб пасинка ОСОБА_3 та родини. Це підтверджується інформаційними виписками з банку від 07 березня 2023 року, 08 липня 2023 року та 21 жовтня 2023 року. Крім того, він неодноразово надсилав посилки з необхідними речами, про що свідчать експрес-накладні Нової пошти, зокрема накладна № 4667 від 23.08.2023 року.

В судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 фактперебування ОСОБА_3 на утриманні ОСОБА_4 , які безпосередньо спостерігали за життям родини.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 одноразова грошова допомога виплачується сім?ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1-12 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16' Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У редакції статті 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім?ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до останньої (актуальної) позиції Великої Палати Верховного суду (Постанова від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21) - за відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту - віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні.

За загальним правилом, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судами в порядку окремого провадження. Разом з тим, в контексті розгляду справ про встановлення факту перебування на утриманні, варто врахувати, що особливістю справ окремого провадження є відсутність у них спору про право, тому в цьому порядку може вирішуватися спір про факт, однак не спір про право.

В порядку позовного провадження можуть встановлюватися юридичні факти лише за умови, що від встановлення їх наявності або відсутності у подальшому залежить можливість вирішення спору про суб`єктивне право. У випадку, якщо встановлення наявності чи відсутності юридичного факту ніяким чином не впливає на захист права, яке визначено як об`єкт захисту, суд не має права встановлювати юридичний факт у порядку позовного провадження (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 638/20596/16, провадження № 61-2482св19).

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 р. прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

А тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування на утриманні-задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , в селі Райгородка, Сватівського району, Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 грудня 2024 року.

Суддя Л. М. Шевцова