20.11.2024 Справа № 760/537/24
Справа № 760/537/24
Провадження № 2/756/3402/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

секретаря - Марценюк А.І.

за участю: представника позивача - Олійник І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу -

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року Департамент патрульної поліції звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.04.2024 року вирішено справу передати на розгляд за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Позивач посилається на те, що 24.11.2020 року, близько 09 год. 12 хв у м. Києві, по вул. Перемоги 1, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «AUDI A 4» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та службового автомобіля «SKODA RAPID» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням інспектора взводу №1 роти № 5 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) ОСОБА_1 . Транспортний засіб «SKODA RAPID» номерний знак НОМЕР_2 належить Позивачу на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2020 року у справі №761/40118/20, відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року у справі №761/23804/21, позовну вимогу гр. ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 73 196,14 грн.

Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області 07.12.2023 було здійснено безспірне списання коштів з рахунку Департаменту патрульної поліції на виконання виконавчого листа Солом?янського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року у справі №761/23804/21, на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 73 196, 14 грн. та судовий збір у розмірі 731,96 грн. на загальну суму 73 928,10 грн.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача як з особи, винуватої у спричиненні шкоди, в порядку регресу грошові кошти у розмірі 73 928,10 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду від представника надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи, у якому він також заперечує проти позову та зазначає, що з відповідача вже вирахувано з грошового забезпечення матеріальну шкоду.

Суд не вважає за доцільне повторно відкладати розгляд справи та проаналізувавши матеріали справи встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24.11.2020 року, близько 09 год. 12 хв у м. Києві, по вул. Перемоги 1, поліцейський роти №7 батальйону №4 полку №1 УПП ДПП в м. Києві ОСОБА_1 керуючи службовим автомобілем марки «SKODA RAPID» д.н.з. НОМЕР_2 , проїжджаючи перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, не забезпечив безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «AUDI A4», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

Транспортний засіб «SKODA RAPID» номерний знак НОМЕР_2 належить Позивачу на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2020 року у справі №761/40118/20, відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Під час вчинення ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з УПП у місті Києві ДПП, а отже вчинив адміністративне правопорушення під час виконання службових обов`язків.

Зазначені обставини встановлені рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року у справі № 761/23804/21 і не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи (частина 5 статті 82 ЦПК України).

ОСОБА_2 звернувся до Солом?янського районного суду м. Києва з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції із залученням третьої сторони: головне управілння Державної казначейської служби України у м. Києві, приватне акціонерне товариство « Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» та ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року у справі №761/23804/21, позовну вимогу гр. ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 73 196,14 грн.

Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області 07.12.2023 було здійснено безспірне списання коштів з рахунку Департаменту патрульної поліції на виконання виконавчого листа Солом?янського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року у справі №761/23804/21, на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 73 196, 14 грн. та судового збору у розмірі 731,96 грн. на загальну суму 73 928,10 грн., що підтверджується повідомленням про безспірне списання коштів з рахунків боржника згідно виписки з реєстраційного рахунку від 07.12.2023 року та довідки за вх. №60928 від 13.12.2023 року.

Відповідно до частини 1статті 17 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію»(далі Закон №580-VIII) поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. При цьому згідно з частиною 1 статті 59 зазначеного Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина 1статті 19 Закону №580-VIII).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина 1 статті 1172 ЦК).

Згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

У постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 200/22363/16-а (провадження № 11-720апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що відшкодування шкоди в порядку регресу відбувається в порядку, передбаченому цивільним законодавством України, тобто за правилами цивільного судочинства, що унеможливлює звернення з таким позовом до адміністративного суду.

Отже, правовідносини між сторонами у справі не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, не спрямовані на захист прав свобод та інтересів особи від порушень із боку суб`єкта владних повноважень й не стосуються оскарження дій останнього, а виникли з деліктного зобов`язання в наслідок заподіяння шкоди.

Предметом розгляду є відшкодування шкоди в порядку регресу, тобто вирішення приватноправових відносин.

Співробітник поліції, який керує службовим транспортним засобом і вчиняє ДТП, навіть під час виконання ним його службових обов`язків, вчиняє цивільний делікт не під час здійснення адміністративно-владних повноважень, а допускаючи порушення принципу генерального делікту, тобто загальної заборони завдання шкоди особі.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 760/15085/18 (провадження № 61-22192св19), від 08 червня 2022 року у справі №559/2801/19 (провадження № 61-10770св21) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 452/3423/19 (провадження № 61-14959св21).

При цьому, суд звертає увагу, що норми Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачають обмеження матеріальної відповідальності поліцейського за шкоду, завдану органу, в якому такий поліцейський проходить службу.

Разом з тим, чинне законодавство не передбачає обмежень щодо матеріальної відповідальності поліцейського за шкоду, спричинену третій особі.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про від відшкодування шкоди"з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди.

Підставою даної позовної заяви є заподіяння відповідачем шкоди третій особі - власнику транспортного засобу, який було пошкоджено внаслідок вчинення відповідачем винних протиправних дій. Оскільки Департамент патрульної поліції виконав обов`язок відповідача перед третіми особами щодо відшкодування заподіяної школи на підставі норм ЦК України, Департамент патрульної поліції отримав право зворотної вимоги щодо такого відшкодування в тому самому обсязі, в якому таке право має особа, безпосередньо якій таку шкоду було завдано.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача про вирахування з грошового забезпечення ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди на суму 35 685,00 грн. з огляду на те, що вказане відшкодування УПП департаменту поліції здійснене на відшкодування за пошкоджений службовий автомобіль.

Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що відповідач під час вчинення правопорушення проходив службу в поліції, виконував службові обов`язки, згодом був визнаний винним у вчиненні вказаного правопорушення; встановивши, що право зворотної вимоги (регресу) виникло у позивача з 07.12.2023 року, тобто з моменту виконання позивачем зобов`язання щодо відшкодування шкоди, тобто, законом не встановлені обмеження щодо відшкодування відповідачем сплачених в рахунок виконання зобов`язання з відшкодування шкоди грошових коштів; відповідач має обов`язок сплатити на користь позивача грошову суму в розмірі 73 196,14 грн., тобто у розмірі фактично виплаченого відшкодування.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1187, 1172, 1191 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту патрульної поліції () відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу 73 298 (сімдесят три тисячі двісті дев`яносто вісім) гривень 10 копійок та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Шевчук