Справа № 466/6439/23 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/3725/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Ковальчука Ю.П.,

з участю: ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

представника АТ КБ «ПриватБанк» Деркач О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у грудні 2019 року отримала у відділенні Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» картку для виплат та кредитну картку. Стверджує, що працівник банку переконав її, що у випадку невикористання картки протягом 6 місяців, вона буде анульованою, однак 25 липня 2022 року на її особистий номер телефону надійшло смс-повідомлення, в якому її повідомили, що у неї наявна заборгованість за кредитним договором. Зазначає, що з 24 травня 2022 року без її відома з її кредитної картки проплачуються покупки в інтернет-магазинах, а їй нараховуються відсотки за користування кредитним коштами, у зв`язку з чим вона звернулася до поліції. Вказує, що за фактом її звернення, 19 серпня 2022 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000318 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Вважає, що не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для висновку про його вину, як підставу цивільно-правової відповідальності, відтак відсутні підстави для нарахування відсотків за наслідками проведення операцій з перерахування 19 травня 2022 року грошових коштів в розмірі 8 536,61 грн. з її карткового рахунку. Наголошує, що постійні дзвінки з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з приводу повернення коштів призвели до порушення нормального ритму життя та щоденних стресів, що спричинило їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 грн.

З наведених підстав просить:

-визнати незаконним самовільне, без її згоди перерахування 19 травня 2022 року грошових коштів в сумі 8 536,61 грн. з карткового рахунку;

-зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» відновити на картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , списані 19 травня 2022 року грошові кошти в сумі 8 536,61 грн.;

-зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані за наслідками проведення операцій з перерахування 19 травня 2022 року грошових коштів в сумі 8 536,61 грн. з карткового рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 ;

-стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на її користь моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що за період з 01 травня 2022 року до 05 вересня 2022 року з її карткового рахунку без її відома проводилися регулярні операції з переказу коштів на оплату рекламних послуг у Чилійських песо за курсом гривні на момент списання коштів на загальну суму 8 388,76 грн., у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в розмірі 7049,58 грн. Зазначає, що картка «Універсальна»НОМЕР_1 , яка їй належить, ніколи не передавалася іншим особам, а доводи відповідача про те, що до вказаної картки мали доступ близькі родичі та інші члени її сім`ї є необгрунтованими. Вказує, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, однак таких доказів банком не надано. Вважає, що сам факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Звертає увагу, що за відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який є слабкою стороною в правовідносинах, зважаючи на те, що правовідносини споживача з банком фактично не є рівними. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, поясненняОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника АТ КБ «ПриватБанк» Деркач О.Р. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарги не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала належних та допустимих доказів того, що з її карткового рахунку поза її волею використано кошти саме внаслідок неправомірних дій банку, враховуючи те, що вона неодноразово протягом тривалого часу отримувала смс-повідомлення про здійснення трансакцій щодо оплати товарів та послуг через мережу Інтернет з картки «Універсальна», яка перебуває у її користуванні, а для проведення таких трансакцій необхідне схвалення операції шляхом введення конфіденційних даних, відомих лише позивачці.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч. 3 ст. 1066 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами.

Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції,якщо інший строк непередбачений договором банківського рахунку або законом (ч. 3 ст.1068 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Стаття 1073 ЦК України передбачає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», в якій просила відкрити їй поточний рахунок/картку у гривні.

На виконання договору банківського рахунку ОСОБА_1 отримала в тому числі і картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , яку вона активувала.

Крім того, 17 листопада 2021 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», в якій ствердила, що підписання цієї заяви приєднується до «Умов та правил надання банківських послуг» Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які становлять договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

В підписаній позивачем заяві про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» від 17 листопада 2021 року зазначено опис фінансової послуги, яка надається банком клієнту, а саме, відкриття та обслуговування поточного рахунку, споживче кредитування.

З виписки по картці/рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору №SAMDNWFC6 від 04 грудня 2019 року за період з 01 травня 2022 року до 05 вересня 2022 року вбачається, що з 24 травня 2022 року до 15 червня 2022 року з її карткового рахунку відбулося проведення банківських операцій щодо переказу коштів.

Вищезазначені банківські операції проводилися на оплату рекламних послуг «GOOGLE PLAY STORE GOOGLE, LAS CONDES» в розмірі по 690 чилійських песо за одну трансакцію, що станом на час проведення цих операцій еквівалентно від 25.90 грн. до 27.78 грн., залежно від офіційного курсу чилійського песо до гривні на момент проведення операції.

Крім того, 03 червня 2022 року здійснено одну покупку на суму 22,50 Британських фунтів стерлінгів, що на час операції еквівалентно 925,82 грн., та дві покупки на суму по 1938 Перуанських солей, що еквівалентно 17 065,36 грн., кожна з них.

При цьому, ОСОБА_1 , отримувала від банку смс-повідомлення з інформацією про здійснення вищезазначених трансакцій з її карткового рахунку, що визнається позивачем.

Як вбачається з виписки по картці/рахунку в подальшому на картковий рахунок ОСОБА_1 повернуто кошти за дві трансакції на суму по 1938 Перуанських солей, що станом на дату повернення коштів еквівалентно 15 260,53 грн., кожна з них, а 08 червня 2022 року повернуто кошти в розмірі 22,50 Британських фунтів стерлінгів, що на час операції еквівалентно 817,97 грн.

Оскільки переказ коштів здійснювався з кредитної картки «Універсальна» № НОМЕР_1 , в результаті проведених банківських операцій щодо перерахування коштів за період з 24 травня 2022 року до 15 червня 2022 року, у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитом в розмірі 8 536,61 грн.

Згідно з довідкою, виданою 08 вересня 2023 року Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість ОСОБА_1 за договором №SAMDNWFC6 від 04 грудня 2019 року становить 7 049.58 грн.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначаються Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до абз. 2 п. 7 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі Положення) емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Пунктом 8 розділу VI Положення передбачено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань №0000318 від 19 серпня 2022 року підтверджується, що за заявою ОСОБА_1 сектором дізнання відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, однак в матеріалах справи відсутні докази щодо закінчення кримінального провадження та встановлення вини інших осіб у безпідставному списанні коштів з карткового рахунку позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася на гарячу лінію Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та повідомила, що вона не здійснювала банківських операцій по переказу коштів з картки «Універсальна».

Крім того, ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» із заявою, яка отримана банком 28 липня 2022 року за вх. № 3530784-ВБ, про повернення їй коштів.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 28 липня 2022 року за вх. № 3530784-ВБ, АТ КБ «ПриватБанк» листом від 10 серпня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-220728/4008 повідомило ОСОБА_1 про те, що не може повернути кошти, які були списані з платіжної картки № НОМЕР_1 , оскільки з її картки йдуть постійні оплати на користь GOOGLE, що означає те, що вона підключила свою карту до аккаунту GOOGLE, а в такому випадку платежі на користь даного одержувача можуть відбуватися за запитом GOOGLE без підтвердження смс-паролем. У випадку непідтвердження операцій по картці, банк може провести претензійну роботу за умови, що сума операції становить на менше ніж 155 грн.

Отримавши смс-повідомлення про списання коштів з карткового рахунку протягом періоду з 24 травня 2022 року до 15 червня 2022 року, позивач невідкладно не повідомила банк про безпідставне списання коштів з її рахунка, а звернулася з відповідною заявою більш ніж через місяць часу після проведення банківських операцій.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання незаконним списання коштів в сумі 8 536,61 грн. з карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 та зобов`язання банку відновити вищезазначену суму коштів на картці НОМЕР_1 .

Частина 1 статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним

самовільне, без її згоди перерахування 19 травня 2022 року грошових коштів в сумі 8 536,61 грн. з карткового рахунку; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити на картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , списані 19 травня 2022 року грошові кошти в сумі 8 536,61 грн.; зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані за наслідками проведення операцій з перерахування 19 травня 2022 року грошових коштів в сумі 8 536,61 грн. з карткового рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 ; стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на її користь моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Тобто, позовні вимоги позивачки стосуються суми 8536.61 грн., які, на її думку, поза її волею, безпідставно були списані та перераховані АТ КБ «ПриватБанк» саме 19 травня 2022 року.

В той же час судами встановлено, що кошти з карткового рахунку ОСОБА_1 списувалися та переховувалися не лише 19 травня 2022 року, а протягом певного періоду часу, а саме з 01 травня 2022 року до 05 вересня 2022 року, а кошти в розмірі 8536.61 грн. з рахунку були списані та перераховані не лише 19 травня 2022 року, а також протягом певного періоду часу, а саме, з 01 травня 2022 року до 05 вересня 2022 року.

Пред`явивши вищезгадані позовні вимоги, року ОСОБА_1 , всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не підтвердила належними та допустимими доказами списання та перерахування з її карткового рахунку коштів в сумі 8536.61 грн. саме 19 травня 2022 року.

З врахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, позовні вимоги, зазначені в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 , не підлягають до задоволення.

Крім вимоги про зобов`язання повернути списані грошові кошти, позивач, просила відшкодувати завдану їй моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану (п.9).

Враховуючи, що позивачем не доведено вчинення банком дій чи бездіяльності, які сприяли списанню та перерахуванню коштів з її карткового рахунку та виникнення у неї кредитної заборгованості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суд першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24.10.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк