Провадження №2-з/369/58/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренко Анжеліки Євгенівни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Олександр Віталійович, про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко Анжеліка Євгенівна, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Олександр Віталійович, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:5025, площа земельної ділянки 0,1277. Реєстраційний номер 24;

- житловий будинок загальною площею (кв.м): 77.1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер 24.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 15 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений Договір позики, згідно з яким сума позики на момент укладення договору становила 109650 грн, шо складало відповідно до курсу НБУ 5000 (п`ять тисяч) доларів США. Строк повернення позики визначений в пункті 9 договору, відповідно до якого, позичальник ( ОСОБА_4 ) має повернути гроші протягом 30 днів від дня пред`явлення вимоги.

18 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений Договір позики між фізичними особами, згідно з яким сума позики на момент укладання Договору становила 801600 грн, що складало відповідно до курсу НБУ 30000 (тридцять тисяч) доларів США. Строк повернення позики визначений в пункті 9 договору, відповідно до якого, Позичальник ( ОСОБА_4 ) має повернути гроші протягом 30 днів від дня пред`явлення вимоги.

Крім того, під час життя ОСОБА_4 позичав у заявниці грошові кошти без договору в розмірі 35000 доларів США, але, по цій сумі договір не укладався та відсутнє письмове підтвердження.

Загальна сума боргу ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 становить 70000 доларів США.

Загальна сума боргу ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 , яка підтверджується належними письмовими доказами - вищезазначеними договорами позики складає 35000 (тридцять п`ять тисяч) доларів США.

За життя заявниця неодноразово зверталась до померлого за стягненням боргу особисто та по телефону. Письмово з вимогою про повернення боргу вона не зверталась. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , борг не сплатив.

При укладанні вищезазначених договорів заявниця мала інше прізвище та ім`я, а саме - ОСОБА_6 . Відповідно до Свідоцтва про шлюб від 02.06.2021 року відбулась зміна прізвища з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 . Відповідно до Свідоцтва про зміну імені від 30.11.2021 року позивачка змінила ім`я з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 . Отже, таким чином, ОСОБА_6 після зміни прізвища та імені стала ОСОБА_1 .

Заявник зазначає, що після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме: рухоме майно: автомобіль BMW 325, № кузова НОМЕР_1 та автомобіль TOYOTA CELICA 2.0 GT, кузов НОМЕР_2 ; нерухоме майно: земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:5025, площа земельної ділянки 0,1277. Реєстраційний номер 24 та житловий будинок загальною площею (кв.м): 77.1, 3 кімнати, який розташований на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер 24.

Після смерті ОСОБА_4 в нього залишились спадкоємці: мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та рідний брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Про існування зазначеного боргу заявник повідомила спадкоємців шляхом надсилання 16.08.2024 року на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ігнатова Олександра Віталійовича, у якого за наявною інформацією відкрита спадкова справа після померлого ОСОБА_4 , вимоги про стягнення заборгованості з спадкоємців та надала всі підтверджуючі документи. Листом від 30 серпня 2024р. вих. № 124/01-16, нотаріус Ігнатов О.В. повідомив ОСОБА_1 про те, що він отримав 20.08.2024 року лист з вимогою, про що повідомив спадкоємців померлого ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_1 відправила лист на адресу спадкоємців з вимогою повернення боргу, але зазначений лист не був вручений адресатам та повернувся. Таким чином, ОСОБА_1 своєчасно повідомила відповідачів всіма можливими та передбаченими законодавством способами про існування боргу у померлого та про необхідність його сплатити. Станом на день складання заяви про забезпечення позову борг так і не сплачений.

Для отримання точної інформації щодо кола спадкоємців адвокатом Пономаренком А. Є. був зроблений адвокатський запит до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 в якому в тому числі була запитана наступна інформації: чи визнають спадкоємці ОСОБА_4 зазначений борг? ПІБ спадкоємців, адресу проживання та інші контактні данні для подальшого звернення до суду у разі відмови спадкоємців врегулювати питання мирним шляхом.

Листом від 15.10.2024р. вих.№148/01-18 приватний нотаріус Ігнатов О. В. повідомив, що не може надати зазначеної інформації, оскільки вона становить нотаріальну таємницю.

Зазначає, що заявниці достеменно невідомо, чи отримали спадкоємці свідоцтва на спадщину за законом.

Таким чином, заявник та її представник вважають, що для забезпечення в подальшому виконання рішення суду щодо стягнення боргу необхідно винести ухвалу про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як визначив Пленум ВСУ в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Також у питаннях забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й відповідача, інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 76 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Усупереч вказаних процесуальних норм подана заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування та доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову, заявлених заявником, утруднить чи унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко Анжеліка Євгенівна, звертаючись з заявою про забезпечення позову, надала до суду, зокрема копію Договору позики від 15.10.2015 року, копію Договору позики між фізичними особами від 18.02.2016 року, копію вимоги про стягнення заборгованості з спадкоємців, копію листа Головного сервісного центру МВС, копію адвокатського запиту, копію листа приватного нотаріуса Ігнатенко О.В. від 15.10.2024 року, копію листа приватного нотаріуса Ігнатенко О.В. від 30.08.2024 року, копію довідки з Опендатабот на земельну ділянку, копію довідки із Опендатабот на будинок, роздруківку об`яви з сайту ОЛХ.

Відповідно до копії довідки з Опендатабот на земельну ділянку від 02.06.2024 року та копії довідки із Опендатабот на житловий будинок від 02.06.2024 року, на які заявник просить накласти арешт, спірне нерухоме майно перебуває в іпотеці, іпотекодержателем є ОСОБА_12 , іпотекодавцем ОСОБА_4 . Згідно з інформацією про підставу виникнення обтяження, обтяження накладено у забезпечення виконання основного зобов`язання у розмірі 12044,00 доларів США, строк виконання 19.04.2025 року.

Як передбачено частиною шостою статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Отже, враховуючи, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, перебуває в іпотеці, а іпотекодержателем є третя особа, яка не залучена до участі у розгляді справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, оскільки таке забезпечення може порушити права іпотекодержателя.

Крім того, як вбачається із заяви про забезпечення позову, оскільки заявниця вважає, що померлий має невиконані перед нею зобов`язання, які можуть перейти до спадкоємців, нею здійснено своє право та заявлено про себе як кредитора у спадковій справі, що підтверджується листом приватного нотаріуса Ігнатенка О.В. від 30.08.2024 року, згідно з яким письмову претензію як кредитора щодо боргових зобов`язань померлого ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 , приватним нотаріусом було надіслано спадкоємцям померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , до відома.

Слід звернути увагу, що на даній стадії судового розгляду, враховуючи, що заборгованість виникла за зобов`язанням, в якому сторона боржника померла, не встановлено коло спадкоємців позичальника, не визначено перелік майна, яке входить в спадкову масу, то застосування таких заходів забезпечення позову може вплинути на права та інтереси третіх осіб.Таким чином, наразі суд не може бути переконаний, що даним забезпеченням позову не будуть порушені права, інтереси інших осіб.

Також, заявниця не позбавлена можливості у подальшому звернутись із заявою про застосування заходів забезпечення позову, при цьому необхідно враховувати, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленою нею сумою позовних вимог.

Окрім того, подана заява про забезпечення позову не містить доказів про існування обставин, які унеможливлять виконання можливого рішення суду у разі невжиття вказаних у заяві видів забезпечення позову, зокрема, заява не містить обґрунтування ризиків та доказів, які б могли свідчити про намір відповідачів відчужити спірне майно, оскільки роздруківку з «ОЛХ» не можна вважати належним доказом того, що це оголошення дійсно розміщено на інтернет-сайті можливим відповідачем у справі, а не від імені іншої особи.

Крім того, заявниця не надала жодних належних та допустимих доказів на предмет співмірності вартості майна із позовними вимогами, що унеможливлює накладення арешту на нерухоме майно за заявою про забезпечення позову.

Ненадання належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а лише посилання на це в заяві, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 151, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренко Анжеліки Євгенівни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Олександр Віталійович, про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://ks.ko.court.gov.ua.

Суддя І. А. Козак