Єдиний унікальний номер 725/3864/24
Номер провадження 2-о/725/309/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року заявники звернулись до суду з вище вказаною заявою та просили розірвати шлюб між ними, встановити факт самостійного виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком, а іншого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Таким чином, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду в порядку окремого провадження питання про розірвання шлюбу у двох випадках, зокрема за спільною заявою подружжя, яке має дітей та за заявою одного із подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Зі змісту поданої до суду заяви вбачається, що у заявників є двоє спільних дітей та жоден із заявників не перебуває в місцях відбування покарання у вигляді позбавлення волі та відсутні відомості про наявність відносно будь-кого з них вироку суду, який набрав законної сили про засудження до покарання у вигляді позбавлення волі.

Таким чином, дана заява про розірвання шлюбу по своїй сутті є спільною заявою подружжя, яке має дітей.

За змістом ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, спільна заява подружжя про розірвання шлюбу подається до суду разом з письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей. Тобто, цей окремий договір, повинен бути поданий до суду одночасно з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Натомість, заявниками вказаних вимог закону не виконано та до заяви не долучено відповідного письмового договору.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн. (Реквізити для сплати судового збору: Рахунок UA0024405; МФО- 899998; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Отримувач коштів- Чернів.ГУК/Чернів.ТГ(Перш.с.)/22030101; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095; Банк отримувача коштів Казначейство України (ел.адм.подат.); Назва суду Першотравневий районний суд м. Чернівці).

Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, заявниками об`єднано в заяві кілька окремих вимог, зокрема про розірвання шлюбу та про встановлення факту, що має юридичне значення, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Доказів наявності підстав для звільнення заявника від сплати судового збору та наявність пільг передбачених ст. 5 Закону України «Про судовий збір» матеріали заяви не містять.

Таким чином, заявниками не додано доказів сплати судового збору або наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.

Слід також звернути увагу на наступне.

Частиною четвертою ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Зокрема, до заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Натомість, у заяві заявником не зазначено всіх заінтересованих осіб на права та обов`язки яких може вплинути рішення у даній справі, зокрема в частині вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, натомість в порушення вказаних вимог процесуального законодавства заявники не вказують з якою метою їм необхідне встановлення факту самостійного виховання та утримання ними синів.

Також, у п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують певний факт, у зв`язку з чим слід звернути увагу на наступне.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України).

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Разом з тим, заявники, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту самостійного утримання ними дітей не посилаються на докази щодо неможливості встановити такий факт у позасудовому порядку.

Також, слід зазначити, що в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, до заяви не додано доказів, які підтверджують факт самостійного утримання та виховання батьком сина ОСОБА_3 , а матір`ю сина ОСОБА_4 , оскільки до заяви копії паспортів заявників, копії свідоцтва про народження дітей та копію заяви з додатками, при цьому відповідні додані до заяви документи не відповідають переліку додатків, де вказано що до заяви додається копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 та копія акту №269 про підтвердження проживання без реєстрації, які до заяви не долучені.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 109 СК України, ст.ст. 175, 177, 184, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху, надавши заявникам з дня отримання ними даної ухвали 5-денний строк для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду про залишення заяви без руху у вказаний строк, заяву буде визнано неподаною та повернуто заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Відповідно до ст.353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна