Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
17.12.2024 селище Оржиця
Оржицький районний суд Полтавської області в складі судді Смілянського Є.А., при секретарі Гапон Т.В., розглянувши цивільну справу № 543/509/24 за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який мотивувало наступним.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 11.01.2023 року уклали кредитний договір № 101847843 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» надало відповідачу кредит в сумі 5000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у термін встановлений договором.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ » КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 30.05.2023 року уклали договір відступлення права вимоги № 98-МЛ/Т відповідно умов якого право вимоги за кредитним договором від 11.01.2023 року № 101847843 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ » КРЕДИТ-КАПІТАЛ».
Відповідач не виконав умови кредитного договору не повернув кредит позивачу, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором.
Сума заборгованості складає 19 045 грн, з яких:
- 4 450 грн сума заборгованості за кредитом;
- 13 645 грн сума заборгованості за відсотками;
- 950 грн сума заборгованості за комісією.
Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Прохало позов задовольнити, стягнути заборгованість та судові витрати.
Ухвалою судді від 07.06.2024 року відкрито провадження по справі.
Ухвалою суду від 05.09.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Заочним рішенням суду від 05.09.2024 року позов задоволено повністю.
Ухвалою суду від 22.10.2024 року заочне рішення суду від 05.09.2024 року скасовано та призначено справу до розгляду.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд ухвалив розглянути справу без участі представника позивача.
Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи до суду не з`явилися, представник відповідача заявив клопотання про розгляд справи без сторони відповідача, тому суд ухвалив провести розгляд справи без участі відповідача.
Також представник відповідача надав письмові пояснення де на позов заперечив з мотивів неукладення кредитного договору та відсутності доказів заборгованості.
На підставі досліджених доказів, які суд визнає допустимими і належними встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 11.01.2023 року уклали договір про споживчий кредит № 101847843 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» надало відповідачу кредит в сумі 5000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у термін встановлений договором.
Зазначені обставини підтверджуються договором про споживчий кредит від 11.01.2023 року № 101847843, паспортом споживчого кредиту, довідкою про ідентифікацію, анкетою-заявою на кредит та платіжним дорученням від 11.01.2023 року № 57429355.
При цьому, оцінюючи договір про споживчий кредит суд зазначає, що він підписаний одноразовим ідентифікатором та містить всі істотні умови передбачені Законом України « Про споживче кредитування « і ЦК України, тому визнається належним і допустимим доказом.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору, що підтверджується зазначеними доказами.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ » КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 30.05.2023 року уклали договір відступлення права вимоги № 98-МЛ/Т відповідно умов якого право вимоги за кредитним договором від 11.01.2023 року № 101847843 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ » КРЕДИТ-КАПІТАЛ».
Відповідач не виконав умови кредитного договору не повернув кредит позивачу, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором.
Сума заборгованості складає 19 045 грн, з яких:
- 4 450 грн сума заборгованості за кредитом;
- 13 645 грн сума заборгованості за відсотками;
- 950 грн сума заборгованості за комісією.
Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Пунктом 1.5.1. договору про споживчий кредит від 11.01.2023 року № 101847843 передбачено нарахування комісії за надання кредиту в сумі 950 грн, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Заборгованість за комісією не підлягає стягненню з наступних підстав.
За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України « Про захист прав споживачів « до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України « Про захист прав споживачів « (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України « Про захист прав споживачів « (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України « Про захист прав споживачів « у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України « Про захист прав споживачів « з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Отже, п. 1.5.1. договору про споживчий кредит від 11.01.2023 року № 101847843 передбачено нарахування комісії за надання кредиту в сумі 950 грн, містить несправедливі умови, оскільки не позивачем не доведено за які послуги нараховано комісію, а виходячи із змісту Закону України « Про захист прав споживачів « фінансові установи не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на їх користь за дії, які такі установи здійснюють на власну користь ( надання кредиту, ведення справи, облік заборгованості споживача тощо).
До встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм спірних правовідносин підлягають застосуванню слідуючі норми права.
Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України: 1. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України « Про споживче кредитування «:
1.Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог ( 95 % ).
На підставі встановлених судом фактичних обставин та змісту спірних правовідносин, суд, - ухвалив:
1.Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» задовольнити частково.
2.Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором від 11.01.2023 року № 101847843 в сумі 18 095 грн та судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 301 грн. В задоволенні решти позовних вимог та стягненні решти витрат за сплату судового збору відмовити.
3.Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
4.Учасники справи:
- відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .
Суддя: Є.А.Смілянський