Провадження № 2/201/4674/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 28 жовтня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що від шлюбу між позивачем та відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_3 . Протягом подружнього життя сторони мали складні сімейні відносини, оскільки зі сторони відповідача відбувалось систематичне домашнє насильство психологічного, економічного та фізичного характеру, яке виражалось у погрозах життю позивача, застосуванню фізичної сили, агресії, використання нецензурних слів, образ, повного контролю використання та зберігання фінансів останньої тощо. Малолітня донька сторін добре розуміє, що відбувається між батьками, бачить, що батько ображає матір та боїться як за маму, так і за себе. В квітні 2024 року відповідач, вигнав позивача та їх малолітню дитину з їх спільної квартири в якій вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 та з цього моменту позивач разом з дитиною проживають окремо, тобто шлюбні відносини між сторонами повністю припинені, сторони не ведуть спільне господарство. Позивач здійснила та й надалі здійснює все можливе для того, щоб забезпечити доньку повноцінним та безтурботним майбутнім. Малолітня донька позивача, має особливий зв`язок з матір`ю. Натомість, відповідач не розуміє роль батька у житті дитини та, відповідно, жодним чином не зможе забезпечити дитині повноцінний розвиток та її виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Крім того, Відповідач наразі та в майбутньому не зможе піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Станом на теперішній час, позивач разом з дитиною фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира має всі необхідні побутові умови для проживання дитини, її розвитку, навчання, відпочинку, тощо. Саме позивач з самого народження доньки забезпечувала та забезпечує її самостійно: купує їй одяг та іграшки, здійснює оплату за садочок, займається її здоров`ям та розвитком, відпочинком та навчанням. Позивач офіційно працевлаштована в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на посаді «фахівець по роботі з клієнтами малого бізнесу». Позивач має постійний дохід повністю достатній як для забезпечення себе, так і забезпечення дитини. Натомість відповідач не працював та наразі не працевлаштований, офіційного доходу немає. Позивач не зловживає спиртними напоями та не вживає наркотичні засоби. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та докази, які їх підтверджують, Позивач обґрунтовано вважає, що для збереження розвитку малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, з метою повноцінного розвитку та виховання дитини, беручи до уваги якнайкращі інтереси дитини, доцільно визначити місце проживання ОСОБА_3 з її матір`ю ОСОБА_1 .

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 разом із матір`ю - ОСОБА_1 . Просив визначити певний порядок побачень та спілкування батька з донькою.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 28 жовтня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С.

Згідно із вимогами ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

До суду 31 жовтня 2024 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою 04 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі та з урахуванням ухвали від 05 листопада 2024 року про виправлення описки, призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. У зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог, просила судове засідання проводити без участі позивача та її представника, ухвалити рішення, яким визначити місце проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю - ОСОБА_1 , про що 04.12.2024 було подано до суду відповідне клопотання.

Представником вдповідача до суду було подане клопотання зі змісту якого останній просив проводити судове засідання без участі відповідача та його представника. Відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у судове засідання не з`явився.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

15.12.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 1090.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу сторін народилась донька - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серії НОМЕР_1 , актовий запис № 2303.

Позивач офіційно працевлаштована в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на посаді «фахівець по роботі з клієнтами малого бізнесу» та має постійний дохід, що підтверджується копією довідки про заробітну плату і про доходи з 01.08.2023 по 31.08.2024.

Відповідно до наданої Позивачем характеристики із місця роботи, зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.09.2020 працює в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на посаді «фахівець по роботі з клієнтами Малого бізнесу Мікро бізнес Правобережне відділення». Має професійну освіту: Національна металургійна академія України, факультет: Економічний; Спеціальність: фінанси, банківська справа та страхування (магістр). Працюючи на займаній посаді ОСОБА_1 показала себе як дисциплінований працівник, кваліфікований фахівець, показала високий рівень професіоналізму та зарекомендувала себе досвідченим фахівцем по роботі з клієнтами. При комунікації з клієнтами та колегами дотримується високого рівня етики спілкування, завжди ввічлива, привітна та вихована. Працює старанно та відповідально підходить до виконання завдань, дотримується термінів виконання, продуктивна, відзначається загальною культурою та високими моральними якостями. Не порушувала правил внутрішнього трудового розпорядку та умов трудового договору. У керівництва АТ КБ «ПРИВАТБАНК» користується довірою та повагою.

Відповідно до наданої позивачем характеристики від ФОП ОСОБА_4 зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дитячий заклад з серпня 2022 року. За час навчання у дитячому закладі дитина зарекомендувала себе добре. Зовнішній вигляд охайний, соціально-побутові навички сформовані як для дитини її віку, завжди привітна, добра, зацікавлена у навчанні, з іншими дітьми дружелюбна та позитивна. Вихователі дитячого закладу відмічають сильний зв`язок ОСОБА_5 з її матір`ю ОСОБА_1 . Дитина емоційно прив`язана до матері, зазначає про те, що вони з мамою грають, що вона піклується про неї, що вони живуть з мамою, бабусею та дідусем, яких вона дуже любить. Дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дошкільного закладу приводить її матір ОСОБА_1 , а також остання забирає дитину після відвідування дошкільного закладу. Крім того, здійснення оплати грошових коштів за відвідування дитячого закладу, а також за харчування та інші необхідні для навчання речі здійснює матір дитини ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена квартира належить на праві спільної власності батькам Позивача, що підтверджується копією технічного паспорта на вказану квартиру, копією Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, копією Витягу з Державного реєстру речових прав, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (довідка № 400282445).

ОСОБА_6 (матір позивача) та ОСОБА_7 (батько позивача) (що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача), надали письмові згоди (дозвіл) на проживати у вищевказаній квартирі позивача разом із дитиною ОСОБА_3 , яка є їхньою онукою. Оригінал відповідних заяв, міститься в матеріалах справи.

Відповідно до копії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2024 (справа № 201/11863/24) шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем та представником позивача щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 Сімейного кодексу України, далі - СК України).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Так, ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частинами 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 офіційно працевлаштована, має стабільний дохід, забезпечила себе та малолітню доньку місцем проживання, а саме у трикімнатній квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 власниками якої є батько та мати позивача та які надали дозвіл на їх проживання.

Крім цього, відповідно до наданих характеристик як з місця роботи позивача, так із дошкільного закладу, де навчається ОСОБА_3 , встановлено, що дитиною опікується її мати, тобто позивач, зовнішній вигляд дитини охайний, соціально-побутові навички сформовані як для дитини її віку, завжди привітна, добра, зацікавлена у навчанні, з іншими дітьми дружелюбна та позитивна. Крім того, вихователями дитячого закладу відмічений сильний зв`язок ОСОБА_5 з її матір`ю ОСОБА_1 . Дитина емоційно прив`язана до матері.

Крім того, саме позивач приводить дитину до дитячого закладу, а також позивач забирає дитину після відвідування дошкільного закладу.

Оплату грошових коштів за відвідування дитячого закладу, а також за харчування та інші необхідні для навчання речі здійснює саме матір дитини ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У відповідності до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей, що відповідає положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, дослідивши матеріали справи, надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку щодо того, що позивач виконує належним чином свої батьківські обов`язки, виховує ОСОБА_3 та повністю її забезпечує. Зазначене свідчить про те, що визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом із її матір`ю - позивачем, забезпечує дотримання якнайкращих інтересів дитини.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Положення ст. 206 ЦПК України наголошують на тому, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що відповідач визнав позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом із її матір`ю - позивачем ОСОБА_1 , суд приймає заяву Відповідача про визнання позову, а також приймає до уваги, що позивачем обґрунтовано та доведено належними, достатніми та допустимими доказами підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, слід зробити висновок, що «визначення місця проживання дитини» та «участь батьків у вихованні дитини» є окремими позовними вимогами, які мають різний зміст та, відповідно, обставини, які підлягають доказуванню.

Таким чином, в рамках даної цивільної справи питання «участі батьків у вихованні дитини» не розглядається та з урахуванням предмету спору - визначення місця проживання дитини - не може бути розглянуто.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21)).

Враховуючи вищевикладене, судом не береться до уваги викладене у відзиві на позовну заяву прохання сторони Відповідача щодо визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини, оскільки зазначене питання не відноситься до предмета даної цивільної справи та, відповідно, суд не може виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211, 20 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючи ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 159, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 8, 11, 12, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 206, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - позивачем ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев