КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 758/7370/22
провадження № 22-ц/824/3403/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги у місті Київ» про стягнення коштів, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги у місті Київ» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року та на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року в складі судді Анохіна А.М.,

встановив:

27.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги у місті Київ» (далі - ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ») про стягнення коштів.

Посилався на ті підстави, що наприкінці 2020 року він, з метою отримання допомоги щодо оформлення земельної ділянки в порядку безоплатної приватизації, звернувся до ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ».

Відповідач взяв на себе обов`язок оформити всі необхідні документи для отримання ним земельної ділянки, запропонувавши роботу поділити на окремі етапи, і відповідно поетапно здійснювати оплату за фактом наданих послуг.

Так, за пошук земельних ділянок та підготовку запитів до ГУ Держгеокадастру в Київській області він сплатив 5 000 грн, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг № 27112003 від 10.12.2020 та квитанціями про оплату від 27.11.2020 на суму 1 000 грн та від 10.12.2020 на суму 4 000 грн; за правовий аналіз ситуації, підготовку запиту до сільського голови про надання інформації про земельну ділянку та клопотання до сільської ради про надання, дозволу на розроблення проекту землеустрою він сплатив 4 000 грн, що підтверджується актом приймання - передачі наданих послуг № 25122007 від 06.01.2021 та квитанцією про оплату від 06.01.2021 на суму 3 000 грн та 1 000 грн, яку він сплатив готівкою.

Загалом на зазначені вище юридичні послуги він витратив 9 000 грн.

Кошти були перераховані на картковий рахунок директора відповідача Дзіся М. Р .

Керуючись алгоритмом дій, запропонованих юристом відповідача, за другим етапом надання послуг, 06.01.2021 він відправив підготовлені ним документи, а саме: клопотання про надання у власність земельної ділянки до Лютізької сільради Вишгородського району Київської області та запит про надання публічної інформації до голови Лютізької ради Вишгородського району Київської області.

У березні 2021 року позивач отримав рішення Петрівської (колишньої Лютізької) сільської ради Вишгородського району Київської області від 11.03.2021 №182 про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у зв`язку з не визначенням цільового призначення земельної ділянки та відсутністю графічних матеріалів.

Відмова Петрівської сільської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою напряму пов`язана з неправильним складанням та оформленням документів, адже у поданому клопотанні, як і у запиті про надання публічної інформації, не було зазначено цільового призначення земельної ділянки та не було додано потрібних графічних матеріалів, що визначено ч. 6 ст.118 ЗК України.

Вважав, що він, як замовник послуги відповідача, має право на відшкодування збитків, завданих неякісним складанням та оформленням документів, що передбачено ч. 1 ст. 906 ЦК України.

Враховуючи те, що за другим етапом надання послуги (за яким були надані неякісні послуги) він сплатив 4 000 грн, з яких 3 000 грн було зараховано на картковий рахунок директора відповідача, просив стягнути з ТОВ "Центр правової допомоги у місті Київ" на його користь грошові кошти в сумі 3 000 грн.

27.10.2022 представник позивача - адвокат Нитченко Г. Р. звернулась до суду з заявою про збільшення позовних вимог.

Враховуючи те, що відповідач визнав факт оплати позивачем послуг за договором про надання правової допомоги/юридичних послуг від 25.12.2020 №25122007 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 06.01.2021, ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» на свою користь грошові кошти у розмірі 4 000 грн. Також просив стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору та послуг професійної правничої допомоги.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4 000 грн та судовий збір в сумі 992,40 грн.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.

21.09.2023 ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року та додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову відмовити.

Посилається на незаконність і необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, що полягає у неповноті та неправильності встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для правильного вирішення справи внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.

Суд першої інстанції не врахував доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву від 12.10.2022, про те, що за результатами отриманої відповіді на адвокатський запит від 11.10.2022 буде додатково надано письмові пояснення по суті виконання ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» зобов`язань за договором №27112003 та договором №25122007. Просить врахувати письмові докази, долучені до апеляційної скарги, які не були враховані судом першої інстанції.

Звертає увагу, що надана позивачем копія опису вкладення у рекомендоване поштове відправлення на адресу Лютізької сільської радим Вишгородського району Київської області містить посилання на інші письмові докази, що свідомо не були подані позивачем суду першої інстанції, а суд першої інстанції до оцінки наданих позивачем доказів поставився недостатньо ретельно та недостатньо неупереджено.

Відповідь на відзив та заяву про збільшення позовних вимог позивачем надіслано на адресу : АДРЕСА_1 , що не є адресою місцезнаходження відповідача відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Про збільшення позовних вимог позивачем повідомив суд у відповіді на відзив, що не передбачено законом. Суд першої інстанції не постановив ухвали про прийняття заяви про збільшення позовних вимог, не надав відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву зі збільшеними позовними вимогами.

Вказані порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» не є адвокатським об`єднанням чи адвокатським бюро, а тому до спірних правовідносин норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» застосуванню не підлягали.

Виконання ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» зобов`язань перед ОСОБА_1 за договором №27112003 від 27.11.2020 та договором №25122007 від 25.12.2020 не передбачало обов`язковості залучення адвоката.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень як безпосередньо перед укладенням вказаних договорів, так й протягом періоду часу виконання товариством зобов`язань за цими договорами.

Суд першої інстанції не взяв до уваги умови п. 2.1.4, 2.2.1, 5. 6 договорів, згідно яких:

виконавець не дає, а замовник не має права вимагати від виконавця запевнення та гарантії позитивного результату щодо юридичних послуг, що входять в предмет договору, крім гарантій сумлінного виконання своїх обов`язків з надання замовнику якісної юридичної (правової) допомоги;

замовник зобов`язаний своєчасно надати виконавцю наявні достовірні відомості і документи, необхідні для надання юридичних послуг/правової допомоги, відповідно до предмета договору; виконавець не несе відповідальності за наслідки, пов`язані з наданням замовником відомостей і документів, які не відповідають дійсності;

виконавець звільняється від відповідальності перед замовником за всі наслідки, пов`язані з наданням замовником недостовірної інформації, документів та інших відомостей, або їх неподання.

Не відповідає дійсності висновок суду першої інстанції про те, що позивач сплатив кошти в якості оплати за договорами на картковий рахунок директора відповідача, а не на рахунок товариства.

Не відповідає фактичним обставинам справи висновок суду першої інстанції про те, що до письмових клопотань, виготовлених в інтересах ОСОБА_1 , відповідачем не було додано графічних матеріалів, що визначено ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, а також не було зазначено цільового призначення земельної ділянки. До усіх запитів та клопотань були додані в якості «графічних матеріалів»: витяги з порталу Публічна кадастрова карта України з орієнтовним розташуванням земельних ділянок. Інших «графічних матеріалів» ОСОБА_1 відповідачу не надавав.

Лист про надання інформації від 18.12.2020 Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Витяг з публічної кадастрової карти були додані до клопотання від 06.01.2021 ОСОБА_1 до Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області про надання у власність земельної ділянки, проте не були додані позивачем до позовної заяви. Вказані документи також містили зазначення про цільове призначення земельної ділянки.

Відповідач просив поновити пропущений строк для подання доказів у справі оскільки адвокат Сапонов О. В. з невідомих відповідачу причин не подав до суду першої інстанції документи, які він отримав від Петрівської сільської ради на адвокатський запит від 11.10.2011 №1/11-10-22».

29.11.2023 представник позивача - адвокат Нитченко Г. Р. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року та додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року без змін.

Зазначила, що відзив на позовну заяву складався з переписаного тексту ухвали суду про відкриття провадження у справі, повністю переписаного тексту позовної заяви, підписаних договорів, переписаних запитів та інших документів. Відзив не містив жодних правових підстав для відмови в задоволенні позову. Аргументи на спростування позову з посиланням на докази та норми права у відзиві були відсутні.

Відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтями 43 та 83 ЦПК України, не подав до суду першої інстанції докази на спростування позову. Адвокат Сапонов О. В., підписавши розписку про призначення судового засідання, був обізнаний про дату та час слухання справи, призначене на 21.03.2023, в цей день до суду н е з`явився, нові докази чи пояснення по суті спору не подав, не заявив клопотання про відкладення розгляду справи чи витребування нових доказів, якщо у нього були труднощі з їх поданням. З поштового конверту (а.с. 198) видно, що лист Петрівської сільської ради «Щодо розгляду адвокатського запиту» від 21.10.2022 №03-11/1858 з додатками адвокату Сапонову О. В. було надіслано ще у листопаді 2022 року. За відсутності доказів неможливості подання цих документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача, немає законних підстав для поновлення строку на подання додаткових доказів суду апеляційної інстанції.

Заява про збільшення позовних вимог подавалась разом з відповіддю н а відзив і направлялась відповідачу на адресу фактичного місцезнаходження відповідача ( АДРЕСА_1 , в офісі якого укладалися договори про надання послуг).

Відповідно до статті 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи ( переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Клопотання про надання у власність земельної ділянки від 06.01.2021, яке виготовлялося в інтересах позивача, всупереч вимогам ч. 6 статті 118 ЗК України не містить інформації щодо цільового призначення земельної ділянки. Додана до клопотання роздруківка з сайту Держгеокадастру не вважається відповідними графічними матеріалами, що мали бути подані заявником разом з клопотанням. Держгеокадастр не є відповідним органом, який ухвалює рішення щодо передачі земельних ділянок у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України.

Відмова Петрівської сільської ради у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою напряму пов`язана з неправильним складанням та оформленням відповідачем документів для ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга відповідача на додаткове рішення не містить посилання в чому полягає його незаконність і (або) необґрунтованість.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взяв на себе обов`язок оформити всі необхідні документи для отримання позивачем земельної ділянки, запропонувавши поділити роботу на два етапи: на пошук земельних ділянок та підготовку запитів до ГУ Держгеокадастру в Київській області; на правовий аналіз ситуації, підготовку запиту до сільського голови про надання інформації про земельну ділянку та клопотання до сільської радим про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. За вказані юридичні послуги позивач загалом сплатив 9 000 грн, які були перераховані на картковий рахунок директора відповідача.

Оскільки відповідач не довів суду належне виконання ним вимог п. 1.2 договору про надання правової допомоги від 27 листопада 2020 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов є доведеним, а обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2020 між ТОВ « Центр правової допомоги у м. Київ» (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладено договір №27112003 про надання правової допомоги/юридичних послуг (а.с. 63).

За умовами вказаного договору виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги/правову допомогу, поіменно в переліку послуг, зазначених в п. 1.2 цього договору, а замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги ( п.1.1 договору) .

Відповідно до п. 1.2 цього договору, перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: пошук земельних ділянок, підготовка запитів в Держгеокадастр.

Відповідно до п. 3.1 цього договору розмір оплати за виконання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п. 1.2 цього договору, становить 5 000 грн.

Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг №27112003 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги №27112003, виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги / правову допомогу щодо пошуку земельних ділянок, підготовки запитів в Держгеокадастр. Вартість послуг за цим актом складає 5 000 грн. Замовник не має жодних претензій до якості наданих виконавцем послуг (а.с. 6).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовних вимог з приводу неякісного виконання робіт за договором №27112003 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 27.11.2020 по справі заявлено не було. Позивач не заперечував, що роботи за вказаним договором відповідачем були виконані в повному обсязі.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку, що відповідачем не було виконано належним чином зобов`язання за договором №27112003 про надання правової допомоги від 27 листопада 2020 року.

Судом встановлено, що 25 грудня 2020 року між ТОВ « Центр правової допомоги у м. Київ» (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладено договір №25122007 про надання правової допомоги/юридичних послуг (а.с. 65).

За умовами вказаного договору виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги/правову допомогу, поіменно в переліку послуг, зазначених в п. 1.2 цього договору, а замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги ( п.1.1 договору) .

Відповідно до п. 1.2 цього договору, перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: правовий аналіз ситуації, підготовка проекту запиту до сільського голови про надання інформації про земельну ділянку, проекту клопотання до сільської ради про розробку проекту землеустрою.

Відповідно до п. 3.1 цього договору розмір оплати за виконання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п. 1.2 цього договору, становить 4 000 грн.

Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, 06.01.2021 ТОВ « Центр правової допомоги у м. Київ» було підготовлено проект запиту до сільського голови про надання інформації про земельну ділянку та проект клопотання до сільської ради про розробку проекту землеустрою.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.01.2021 ОСОБА_1 відправлено підготовлені відповідачем документи :

запит до голови Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області про надання публічної інформації, в якому він просив надати інформацію про наявність земель державної та/або комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути використані для ведення особистого селянського господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) та для ведення садівництва згідно зі статтею 121 ЗК України на територіях, яка знаходиться у віданні Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області в межах с. Лютіж Київської області розміром 1 041,79 м2 (а.с. 16-22);

клопотання до Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області про надання у власність земельної ділянки (а.с. 11-14).

Відповідно зі місту вказаного клопотання, ОСОБА_1 просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області в межах с. Лютіж Київської області розміром 1 041,79 м2 .

Зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

До вказаного клопотання додано відповідь ГУ Держгеокадастру у Київській області від 18.12.2020 №ПІ-2290/0-2335/0/63-20.

06.01.2021 між сторонами складено Акт приймання-передачі наданих послуг №25122007 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги №25122007, за яким виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги / правову допомогу щодо: правовий аналіз ситуації, підготовка проекту запиту до сільського голови про надання інформації про земельну ділянку, проекту клопотання до сільської ради про розробку проекту землеустрою. Вартість послуг за цим актом складає 4 000 грн. Замовник не має жодних претензій до якості наданих виконавцем послуг (а.с. 6).

Статтею 123 Земельного кодексу України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Як вбачається з матеріалів справи, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в селі Лютіж Вишгородського району Київської області, керуючись статтею 118 ЗК України, статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області 11 березня 2021 року прийняла рішення про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1041 га в селі Лютіж Вишгородського району Київської області у зв`язку з відсутніми графічними матеріалами та невизначеним цільовим призначенням земельної ділянки (а. с. 25).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що у поданому до Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області клопотанні по надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та клопотанні про надання у власність земельної ділянки не було зазначено цільового призначення земельної ділянки та не було надано потрібних графічних матеріалів, що свідчить про неякісне надання послуг за договором №25122007 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 25.12.2020 року.

Відповідачем не було надано суду першої інстанції жодних доказів на спростування вказаних доводів позивача.

У відзиві на позовну заяву, представник ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» - адвокат Сапонов О. В. зазначав, що 11.10.2022 ним було складено адвокатський запит , який того ж дня було направлено рекомендованим відправленням на адресу Петрівської сільської ради, з проханням надати: фотокопію запити ОСОБА_1 про надання публічної інформації щодо надання інформації про земельні ділянки на території, що перебуває у віданні Лютізької сільської ради , щодо можливості виділення у власність земельної ділянки площею 1041,79 м2, а також фотокопії письмових матеріалів, що були доданими до зазначеного запиту; фотокопію клопотання ОСОБА_1 про надання у власність земельної ділянки щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, що перебуває у віданні Лютізької сільської ради, площею 1041,79 м2 , а також фотокопії письмових матеріалів, що були доданими до вказаного клопотання. За результатами відповіді на вказаний адвокатський запит ним будуть подані обґрунтовані письмові пояснення по суті зобов`язань за договором №27112003 та договором №25122007, що були виконані відповідачем належним чином та у повному обсязі (а.с.59).

Представник відповідача - адвокат Сапонов О. В. був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи 21.03.2023 о 12 год. 30 хв., проте в судове засідання не з`явився, жодних письмових пояснень з наданням відповідних доказів суду першої інстанції не надав.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № №346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).

У справі, що переглядається, встановлено, що при розгляді справи в суді першої інстанції ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» не надавав відповіді сільського голови від 31.10.2022 №03-11/1858 на запит адвоката Сапонова О. В. від 11.10.2022 №1/11-10-22, з доданим до нього матеріалами на 12 арк. (а.с.200-213).

Клопотання про поважність причин неподання вказаних доказів обґрунтоване тим, що представник ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» - адвокат Сапонов О. В. мав подати вказані докази суду першої інстанції, проте цього не зробив з невідомих товариству причин.

З огляду на відсутність поважних причин, з яких вказана особа з причин, що об`єктивно не залежали від нього, не мала можливості подати вказані докази до суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття вказаних доказів судом апеляційної інстанції.

Клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не містило зазначення її цільового призначення.

Доказів надання до клопотання графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки суду першої інстанції надано не було.

Щодо підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 4 000 грн, сплачених за договором від 25 грудня 2020 року №25122007 про надання правової допомоги/юридичних послуг.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини першої статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, установлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для стягнення збитків необхідним є такі умови: наявність збитків; протиправність поведінки особи, яка завдала збитків; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала збитків та її результатом - збитками; вина особи, яка завдала збитків.

У частині першій статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 2.1.4 виконавець не дає, а замовник не має права вимагати від виконавця запевнення і різні гарантії позитивного результату щодо юридичних послуг, що входять в предмет цього договору , крім гарантії сумлінного виконання своїх обов`язків з надання замовнику якісної юридичної (правової) допомоги.

Аналіз змісту позовних вимог свідчить, що позивач просив стягнути з відповідача кошти в сумі 4 000 грн за договором від 25 грудня 2020 року №25122007 про надання правової допомоги/юридичних послуг саме як завдані збитки внаслідок надання послуг неналежної якості.

Встановивши, що відповідачем порушено зобов`язання, яке виникло на підставі вказаного договору в частині сумлінного виконання своїх обов`язків з надання замовнику якісної юридичної (правової) допомоги, що мало своїм наслідком відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позову, проте помилився щодо підстав для його задоволення.

Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що до спірних правовідносин не підлягав застосуванню Закон України «Про адвокату та адвокатську діяльність», оскільки ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» не є адвокатським об`єднанням чи адвокатським бюро, а тому посилання на вказаний Закон, як на підставу для задоволення позову підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має, зокрема, право змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).

Відповідно до п.4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване судове рішення змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідь на відзив та заяву про збільшення позовних вимог позивачем надіслано на адресу : АДРЕСА_1 , яка була зазначена представником відповідача у відзиві на позовну заяву як фактична адреса відповідача, не є обставиною, що свідчить про порушення судом норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Представник відповідача, отримавши копію заяви про збільшення позовних вимог, не був позбавлений можливості направити відзив, проте таким правом не скористався.

Оскільки апеляційний суд змінює оскаржуване судове рішення суду першої інстанції виключно у частині мотивів, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Щодо додаткового рішення суду першої інстанції.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 (провадження № 61-16723 св 20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

В позовній заяві позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

25.03.2023 ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої надано на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу: договір про надання правової допомоги №35 від 20 грудня 2021 року , Акт №1 від 21.03.2023 про надання послуг за Договором про надання правової допомоги №35 від 20.12.2021, квитанцію від 24 березня 2023 року № 23, згідно з якою ОСОБА_1 сплатив за правову допомогу 9 000 грн.

З урахуванням обґрунтувань заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та доданих до неї документів, за відсутності заперечень відповідача проти задоволення відповідної заяви, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про її задоволення.

Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань в чому полягає незаконність додаткового рішення суду першої інстанції, відсутні посилання на нові обставини, що мають бути встановлені чи докази, що підлягають дослідженню чи оцінці, а тому додаткове рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги у місті Київ» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук