Справа №949/695/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 квітня 2024 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду та проводити стягнення до досягнення дітьми повноліття з проведенням індексації відповідно до Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а також вимогам ст. 95 цього Кодексу.

Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити в собі зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Так, ціна позову - це грошовий вираз майнових вимог позивача.

Водночас чинне законодавство містить тлумачення визначень "вимога майнового" та "вимога немайнового" характеру.

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці

У свою чергу, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

У даній справі позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, а тому такі вимоги підлягають вартісній оцінці, а отже відносяться до вимог майнового характеру, а тому позовна заява має містити в собі зазначення ціни позову.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Отже, позивачем, на виконання п. 3 ч. 2 ст. 175 ЦПК України, не зазначено ціну позову, та позовна заява та додані до неї документи, не містять обґрунтованого розрахунку сум, що підлягають стягненню у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України.

Крім того, позивачем не виконані вимоги п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме не зазначено доказів, що підтверджують вказані позивачем обставини.

Так, спірною є зазначена позивачем у позовній заяві обставина про те, що неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилися від шлюбу позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 .

Втім, як вбачається зі змісту позовної заяви, а також із доданої до неї копії рішення суду від 29 січня 2015 року, шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірваний.

Отже, обставина про перебування в шлюбі з відповідачем в момент народження дітей, позивачем не підтверджена доказами.

Слід зазначити, що згідно з чинним законодавством, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов`язковими для особи, яка пред`являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Таким чином, подаючи позовну заяву до суду, позивач не виконала визначені законодавством та зазначені вище вимоги до позовної заяви.

Відтак позивачу необхідно виправити вищевказані недоліки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Зважаючи на вищевикладене, позивачу необхідно усунути недоліки своєї позовної заяви шляхом подачі позовної заяви у новій редакції з приведенням останньої відповідно до вимог діючого Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, в силу ч. 1 ст. 185 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк п`ять днів з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та надати позивачу для усунення вищевказаних недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Отупор К.М.