Справа № 149/1073/23
Провадження №2/149/34/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2024 р м.Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.

за участю секретаря Дигаса І.

сторін:

позивача - ОСОБА_1 , її представника адвоката Адамчука П. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (відповідач 1), Хмільницької міської ради (відповідач 2), треті особи: Хмільницька районна державна адміністрація Вінницької області (третя особа 1), ОСОБА_3 (третя особа 2) про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 заявила позов до ОСОБА_2 (відповідач 1), Хмільницької міської ради Вінницької області (відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Хмільницька районна державна адміністрація Вінницької області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Позов обґрунтований тим, що позивач більше тридцяти років проживає у побудованому нею, спільно з її чоловіком будинку, по АДРЕСА_1 . Рішенням Великомитницької сільської ради № 26 від 13.03.2007 позивачеві передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,28 га (0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,03 га для ведення особистого селянського господарства). 19.03.2019 відповідач 1 зареєструвала на себе право приватної власності на цей будинок, а згодом, на підставі рішення Великомитницької сільської ради № 408 від 22.10.2019 приватизувала і земельні ділянки за цією ж адресою (0,2644 га, з яких 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,0144 га для ведення особистого селянського господарства). Підставою для реєстрації відповідачем 1 права власності на житловий будинок було свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, яке рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.02.2021, визнано недійсним, а відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано. 13.12.2022 право власності ОСОБА_2 на житловий будинок було припинено. З посиланням на ст. 377 Цивільного кодексу України, ч. ч. 1, 2 ст. 120, ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, позивач вважає, що оспорюваним рішенням порушується її права на володіння та користування житловим будинком та земельними ділянками, а тому просить визнати недійсним та скасувати рішення Великомитницької сільської ради Хмільницького району № 408 від 22.10.2019 про затвердження технічної документації та надання відповідачу 1 у приватну власність земельних ділянок 0,25 га та 0,0144 га, а також скасувати державну реєстрацію прав відповідача 1 на земельну ділянку площею 0,25 га, припинивши її право власності.

Ухвалою суду від 06.04.2023 (суддя Войнаревич М. Г.) відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

27.04.2023 позивач подала заяву про зміну предмета позову, який доповнила вимогами про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0144 га, припинення права власності на неї.

25.05.2023 відповідач 1 подала заперечення на позовну заяву, зазначивши, що вважає позов безпідставним, необґрунтованим, оскільки ст. 377 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Житловий будинок по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці 0,0417 га, а на ділянці 0,0144 га взагалі відсутні будь-які будівлі або споруди, проте позивач просить скасувати реєстрацію та припинити право власності на всю площу земельної ділянки. Задоволення позову буде безпідставно порушувати законне право власності відповідача на приватизовані земельні ділянки площею 0,25 га та 0,0144 га, а для обслуговування житлового будинку, згідно з технічною документацією достатньо 0,0417 га. Враховуючи це, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

02.06.2023 позивач подала відповідь на відзив, у якій заперечує доводи відповідача, зазначаючи про анулювання підстав, які слугували основою для передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельних ділянок площею 0,2644 га. Доводи відповідача про можливість надання позивачеві земельної ділянки площею 0,0417 га для обслуговування житлового будинку не заслуговують на увагу, оскільки земельна ділянка з таким цільовим призначення сформована площею 0,25 га.

Ухвалою суду від 28.09.2023 задоволено відвід судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Войнаревича М. Г.

Ухвалою суду від 05.10.2023 (суддя Олійник І. В.) справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25.01.2024 заяву позивача про зміну предмета позову прийнято до розгляду. Залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 . Відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Продовжено строк проведення підготовчого судового засідання на 30 днів.

05.02.2024 до суду надійшла заява третьої особи ОСОБА_3 про поновлення та продовження процесуального строку для подання письмових пояснень.

Ухвалою суду від 08.02.2024 поновлено третій особі ОСОБА_3 строк для надання письмових пояснень, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

21.02.2024 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_3 , в яких вона просить відмовити у задоволенні позову. Також зазначає, що рішенням суду від 01.02.2021 у цивільній справі № 149/2547/19 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 у частині позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно. Також рішенням сільської ради від 13.03.2007 позивачеві надана ділянка по АДРЕСА_1 . Окрім того, рішенням сільської ради від 23.09.2009 ОСОБА_4 було передано у приватну власність земельні ділянки по АДРЕСА_1 , у розмірі 0,28 га, 0,25 га, 0,03 га, 0,03 га. Доводи позивача про те, що вона фактично проживає та користується будинком по АДРЕСА_1 не надано, а запис в Державному реєстрі речових прав про вказаний будинок також відсутній. Враховуючи це, третя особа зазначає, що підтримує відзив ОСОБА_2 і просить відмовити у задоволенні позову.

У судових засіданнях позивач та її представник підтримали позов, з наведених у ньому підстав.

У судових засіданнях представник відповідача 1 адвокат Іванова Ю. В. просила відмовити в задоволенні позову. В засідання 02.05.2024 відповідач 1 та її представник не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просять відмовити в задоволені позову.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд у його відсутність, зазначає, що Хмільницька міська рада не порушувала прав позивача, просить не стягувати судові витрати.

Представник третьої особи Хмільницької районної державної адміністрації не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Третя особа ОСОБА_3 не з`явилася, просила здійснювати розгляд справи у її відсутність, відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши доводи сторін та їх представників, дослідивши подані ними письмові докази, надавши їм оцінку, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Фактичні обставини справи

Відповідно до договору дарування від 11.03.2011 ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці площею 0,025 га (кадастровий номер :03:000:0359) (копія на а.с. 227-228 том 1). Технічний паспорт на вказаний будинок (на а.с. 106-110 том 2).

Відповідно до витягів з погосподарських книг за період з 1998-2020 позивач та її чоловік проживали за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 сплачувала земельний податок у 2013, 2015-2017 роках, не сплачувала з 2018 року у зв`язку з правом на пільгу (а.с. 12-16 том 1, а.с. 19, 20-23, 63, 64-67 том 2). За відомостями технічного паспорта, вказаний будинок побудований 1989 року (копія на а.с. 7-11 том 1).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав № 353791377, у реєстр внесені відомості про об`єкт речових прав 248, а саме будинок АДРЕСА_1 (а.с. 240-241 том 1), запис щодо прав власності відсутній (копія на а.с. 183 том 2).

Рішенням Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 26 від 13.03.2007 (протокол 6 сесії 5 скликання) ОСОБА_1 передано у приватну власність безоплатно земельну ділянку площею 0,28 га по АДРЕСА_1 , яка складається із земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку 0,25 га, ведення особистого селянського господарства 0,03 га (копія на а.с. 17-18, 19).

Рішенням Великомитницької сільської ради № 408 від 22.10.2019 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 загальною площею 0,2633 га, в тому числі 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:000:0707; - 0,0144 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:000:0706, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Вказані ділянки передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 (копія на а.с. 52 том. 1, копія на а.с. 232 том 2).

Відомості про належність ОСОБА_2 вказаних земельних ділянок внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дата реєстрації 25.10.2019, підстава рішення Великомитницької сільської ради № 408 від 29.10.2019 (копії на а.с.50, 68 том 1).

Технічна документація на земельну ділянку (копія на а.с. 88-89 том 1).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.02.2021 у цивільній справі № 149/2547/19, яке набуло законної сили та залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 26.05.2021, постановою Верхового Суду від 10.11.2021, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про позбавлення права користування жилим приміщенням та виселення відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Великомитницької сільської ради, треті особи Хмільницька РДА, приватний нотаріус Хмільницького районного нотаріального округу Милещенко О. Л. задоволено частково. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер 30568618 від 01.03.2019 на об`єкт нерухомого майна номер 248. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Милещенко О. Л. 19.03.2019 зареєстроване в реєстрі № 352 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер 30760487 від 19.03.2019 на об`єкт нерухомого майна номер 248. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (копії на а.с. 20-25, 26-34, 35-46, том 1, на а.с. 88-93, 94-102, 104-105).

На виконання вказаного рішення суду право власності ОСОБА_2 на зазначений будинок припинено 13.12.2022, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (копія на а.с. 37 том 1).

Наказом управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 12-17/293 від 09.01.2023 відмовлено ОСОБА_1 у присвоєнні адреси житловому будинку АДРЕСА_1 , оскільки не подано документ про право власності чи користування земельною ділянкою, яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав належить ОСОБА_2 (а.с. 48, 49 том 1).

Рішенням Великомитницької сільської ради від 04.03.1994 ОСОБА_4 надано земельну ділянку площею 0,56 га, а згідно протоколу 22 сесії 5 скликання Великомитницької сільської ради від 23.09.2009 року до цього рішення внесені зміни в частині розміру земельної ділянки, який зменшено до 0,28 га (копії на а.с. 229-230, 231 том 1, а.с. 14, 17-18, 46, 47-49, 58, 61-62 том 2). Заявою ОСОБА_4 від 26.01.2007 про вилучення земельної ділянки площею 0,28 га на користь дочки ОСОБА_1 (копія на а.с. 15, 59 том 2), рішенням Великомитницької сільської ради № 25 від 13.03.2007, припинено право користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 площею 0,28 га (копія на а.с. 16, 60 том 2), яку рішенням № 26 від 13.03.2007 надано у приватну власність ОСОБА_1 ( копія на а.с. 19 том. 1).

Позиція суду

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З витягів із погосподарських книг за 1998-2020 роки встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 головою домогосподарства зазначена ОСОБА_1 , якій рішенням № 26 Великомитницької сільської ради передано у приватну власність безоплатно земельну ділянку площею 0,28 га, з якої 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,03 га - для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Оцінюючи подані докази, хронологію подій, а також норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, аналізуючи рішення Великомитницької сільської ради: 13-ї сесії 21 скликання від 04.03.1994 року, яким передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 0,56 га, до якого внесені зміни рішенням 22 сесії 5 скликання від 23.09.2009 про передачу ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_1 0,28 га., а також зміни внесені на підставі рішення 6 сесії 5 скликання від 13.03.2007 року № 25, яким ОСОБА_4 припинено право користування вказаною земельною ділянкою та рішення № 26 від 13.03.2007 передано її у приватну власність безоплатно ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , рік забудови 1984, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га (кадастровий номер :03:000:0359), приймаючи до уваги те, що це інший будинок ніж той, що розташований по АДРЕСА_1 , рік забудови 1989, суд дійшов висновку про те, що позивачеві рішенням сільської ради № 26 надано земельну ділянку, на якій розташований будинок, що в подальшому відображений як Мічуріна, 10 а.

За змістом ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції на дату надання позивачеві земельної ділянки у власність) громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (ч. 1). Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2). Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (п. а ч. 3 ст. 116 ЗК України); в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Позивачем не доведено отримання нею документа, що посвідчує право власності та його державну реєстрацію на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Проте, ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (набула чинності з 01.01.2016 року) визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Отже, будинок по АДРЕСА_1 а збудований 1989, тобто до 1992 року, з 01.01.2016 не потребував введення до експлуатації, при набутті права власності на нього. А згідно даних погосподарських книг ОСОБА_1 є головою двору, при цьому документом, що посвідчує її речове право на земельну ділянку під таким об`єктом є рішення Великомитницької сільської ради № 26 від 13.03.2007.

Також суд враховує, що ОСОБА_2 отримала свідоцтво про спадщину на будинок АДРЕСА_1 . Митник від 19.03.2019 року, яке рішенням суду у цивільній справі № 149/2547/19 визнано недійсним. При цьому судом встановлені обставини, відповідно до яких реєстрація права власності на зазначений житловий будинок за ОСОБА_4 після його смерті була здійснена на підставі недостовірної інформації про належність майна померлому, який не мав жодного відношення до цього будинку.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Отже, враховуючи незаконність реєстрації за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке підтверджено судовими рішеннями, до ОСОБА_2 також не перейшло право власності на цей будинок.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ч. 1, ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу, ст. 377 ЦК України, оскільки оспорюваним рішенням відповідач 1 набула у приватну власність земельні ділянки в порядку, визначеному ст. 118 ЗК України.

Визначаючись щодо належного способу захисту прав позивача, суд приймає до уваги наступне.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, ними можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частини перша, друга статті 16 ЦК України).

Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обраний спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (провадження № 14-651цс18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Позовна вимога про визнання недійсним оспорюваного рішення, на підставі ч. 1 ст. 155 ЗК України, є безпідставною.

Так, згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Так, на момент прийняття оскаржуваного рішення Великомитницькою сільською радою свідоцтво на спадщину у ОСОБА_2 було чинним, що очевидно було враховано органом місцевого самоврядування при прийнятті рішення № 408. Враховуючи це, суд не вбачає підстав для визнання даного рішення незаконним чи недійсним.

Оскільки свідоцтво про спадщину на будинок АДРЕСА_1 . Митник було скасовано рішенням суду, яке набуло законної сили 26.05.2021 року, право власності відповідача ОСОБА_2 на цей будинок припинено 13.12.2022 року суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є скасування оскаржуваного рішення, оскільки цим рішенням порушуються права позивача на користування та володіння її житлом, а також земельними ділянками площею 0,28 га, якими вона користувалася, сплачуючи земельний податок за 2013, 2015-2017 роках.

Суд відхиляє як докази довідки Великомитницької сільської ради № № 182, 301 від 09.09.2019, №№ 1755, 1756 від 11.10.2019, оскільки за змістом довідки № 373 від 26.11.2019 попередні довідки просять вважати недійсними (копія на а.с. 35 том 2).

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи зазначене, встановлені фактичні обставини справи, позовна вимога про скасування оскаржуваного позивачем рішення підлягає задоволенню.

Також підлягає задоволенню вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача 1 на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,0144 га.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Разом з тим державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

При цьому навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача. Зазначена права позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.02.2020, справа № 915/572/17.

За встановлених судом обставин, враховуючи скасування рішення № 408 від 22.10.2019, яке було підставою для реєстрації за відповідача права власності на земельні ділянки площею 0,25 та 0,0144 га, державна реєстрація цих прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Зазначена норма визначає, що на підставі рішення суду про скасування державної реєстрації прав, відповідні права припиняються, отже вимога про припинення за відповідачем 1 права власності на земельні ділянки не підлягає задоволенню.

Враховуючи цільове призначення земельної ділянки площею 0,25 га, суд вважає неспроможними доводи відповідача 1 про можливість виділення позивачеві земельної ділянки необхідно для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 а у меншому розмірі.

Зважаючи на те, що Хмільницька міська рада є правонаступником Великомитницької сільської ради безпідставними є доводи відповідача 2 про не порушення прав позивача.

Також безпідставними є твердження третьої особи ОСОБА_3 про те, що судовим рішенням у цивільній справі № 149/2547/19 позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на будинок, що унеможливлює задоволення цього позову. Так, судом першої інстанції у тій справі відмовлено у задоволенні такої позовної вимоги, проте з підстав того, що скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на цей будинок усуває перешкоди ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності за останньою в позасудовому порядку.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги, які задоволено судом, оплачено позивачем судовим збором в розмірі 2147,20 грн (а.с. 55 том 1) та 1073,60 грн (а.с. 69 том 1). Зазначені витрати підлягають стягненню в рівних частинах з відповідачів.

Враховуючи викладене та керуюсиь ст. ст. 15, 16, 21, 316-319, 328 ЦК України, ст.ст.116, 120, 123, 152, 158 ЗК України, ст. ст. 12, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати рішення Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 408 від 22.10.2019 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,2644 га, в тому числі: - 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0707, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - 0,0144 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0706, яка находиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0707, а саме: рішення державного реєстратора Хмільницької районної державної адмінстрації Шевців Олени Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49401482 від 29.10.2019 року, на підставі якого до Державного реєстру речових праввнесено запис 33890263.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну дліняку площею 0,0144 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0706, а саме: рішення державного реєстратора Хмільницької районної державної адмінстрації Шевців Олени Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49402063 від 29.10.2019, на підставі якого до Державного реєстру речових прав внесено відомості про речове право 33890739.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає по АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1610,40 грн.

Стягнути з Хмільницької міської ради Вінницької області (, вул. Столярчука, 10 м. Хмільник Вінницької області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає по АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1610,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 10.05.2024.

Суддя: Ігор ОЛІЙНИК