СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/137/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (м.Київ, вул. Гната Юри, 9, кімн. 422) про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.10. 2024 р. відкрито провадження про визначення місця проживання дітей.

16.10.2024р. представником позивача подано заяву про забезпечення позову, шляхом обмеження права виїзду за межі України малолітніх ОСОБА_4 , 26.06.2015р. та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в напрямку - виїзд з України у будь-якому супроводі без згоди батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання судовим рішенням законної сили (про визначення місця проживання дітей).

В обгрунтування заяви посилався на те, що при визначенні виду забезпечення позову щодо недопущення перетинання дітьми державного кордону України зазначається суб `єкт можливого вчинення таких дій - мати дитини. Однак, дії щодо супроводу дітей через державний кордон можуть бути вчинені і іншими особами, а тому формулювання заборони повинно відповідати межам заявлених вимог із забезпеченням реального виклання такої заборони, а тому необхідною умовою є встановлення заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинами державний кордон (виїздити за межі України). Просить заяву задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Види забезпечення позову визначені у ст. 150 ЦПК України.

Дана норма не містить такого способу забезпечення позову як заборона у праві виїзду будь-якої особи за межі України.

Крім того, за положеннями даної норми права, заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії як правило застосовуються щодо відповідача.

У даному ж випадку малолітні діти не є відповідачем у справі.

Питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано ст. 441 ЦПК України та може мати місце на стадії виконання рішення суду.

Відповідно дост. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України " регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Окрім цього, суду не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки таких обставин не наведено в заяві про забезпечення позову та доказів не надано.

Враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 150-152 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суд не може застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи, оскільки це порушує норми ЦПК України та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимогами ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановлені законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.151-153, 293 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання її суддею.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко