Справа № 191/2213/24
Провадження № 2/191/779/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 жовтня 2024 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Твердохліб А.В.,
за участю секретаря - Яришевої Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Третяк Ірина Павлівна, до ОСОБА_2 , про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, -
20.05.2024 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Третяк І.П. звернулася до суду з заявою ОСОБА_2 , про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
20 жовтня 2014 року позивач уклала з відповідачем договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , передавши їй обумовлену між ними вартість житлового будинку, а саме 30 000,00 грн., що підтверджується розпискою з підписами продавця і двох свідків, в присутності яких відповідач отримувала гроші.
З того часу позивач постійно проживає у вищевказаному житловому будинку, володіє ним і користується.
Зазначений житловий будинок, належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 вересня 2013 року, виданого державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори.
Ринкова вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами складає 230 800 (двісті тридцять тисяч вісімсот) грн., згідно звіту про оцінку майна від 16 квітня 2024 року.
Сторони по договору виконали свої зобов`язання, ОСОБА_1 виплатила вартість житлового будинку, а ОСОБА_2 надала їй будинок з господарськими будівлями і спорудами, але сторони не посвідчили його нотаріально.
Відповідач мешкає в м.Енергодар Запорізької області та отримавши гроші за проданий житловий будинок все знаходила причини не звертатися до нотаріуса, на теперішній час м.Енергодар знаходиться на тимчасово окупованій території і навіть за бажанням відповідача оформити договір купівлі-продажу нотаріально, немає змоги.
В зв`язку із викладеними обставинами, посилаючись на ст.ст. 220, 657 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 20 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 ,а також визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: А-1 житловий будинок, з приміщеннями: 1-коридор площею 4,8 кв.м., 2- кладова пл.3,4 кв.м., 3-кімната пл.15,8 кв.м., 4-кімната пл.20,5 кв.м., 5-сіни пл.5,7 кв.м., 6-коридор пл.2,6 кв.м., 7-кухня пл.6,6 кв.м., 8-столова пл.6,6 кв.м. загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 літня кухня, Д-1 вбиральня, П-1 погріб,№ 1-3 огорожа металева.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Третяк І.П. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи без її присутності, відзиву на позов не надала, хоча була належним чином через оголошення на офіційному сайті суду.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що у 2014 році вона разом із ОСОБА_4 була присутня при купівлі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який ОСОБА_2 продала ОСОБА_1
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.
Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу відсутнє.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстровий №2-1516, серія ВТК №825736, виданий 25 вересня 2013 року державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 .
Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого 22 жовтня 2013, року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, зазначено, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: А-1 житловий будинок, з приміщеннями: 1-коридор площею 4,8 кв.м., 2- кладова пл.3,4 кв.м., 3-кімната пл.15,8 кв.м., 4-кімната пл.20,5 кв.м., 5-сіни пл.5,7 кв.м., 6-коридор пл.2,6 кв.м., 7-кухня пл.6,6 кв.м., 8-столова пл.6,6 кв.м. загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 літня кухня, Д-1 вбиральня, П-1 погріб, № 1-3 огорожа металева.
Згідно акту про встановлення факту проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 18.04.2024 року, депутатом Славгородської селищної ради Пікаловою В.Л., в присутності сусідів-свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вбачається що ОСОБА_1 дійсно проживає за вищевказаною адресою з 20.10.2014 року. Будинок та земельна ділянка знаходяться в належному стані.
Також, згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Славгородської селищної ради 18.04.2024 року №222, зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 20.10.2014 року.
Відповідач ОСОБА_2 мешкає в м.Енергодар Запорізької області, що є тимчасово окупованою територією, тому зв`язатися з відповідачем для оформлення договору купівлі-продажу нотаріально, не є можливим.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.
01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».
За таких умов, викладений у п.13 Постанови Пленуму ВСУ № 9 висновок про відсутність підстав для застосування норм ч.2 ст.220 ЦК щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, не поширюється на договори, пов`язані з переходом прав на нерухомість, укладені після 01.01.2013 року.
Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.
Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягає лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.
Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 274, 279, 280, 281 ЦПК України, ст.ст.16,220,319,328,638,655,657 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Третяк Ірина Павлівна, до ОСОБА_2 , про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 20 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з:А-1 житловий будинок, з приміщеннями: 1-коридор площею 4,8 кв.м., 2- кладова пл.3,4 кв.м., 3-кімната пл.15,8 кв.м., 4-кімната пл.20,5 кв.м., 5-сіни пл.5,7 кв.м., 6-коридор пл.2,6 кв.м., 7-кухня пл.6,6 кв.м., 8-столова пл.6,6 кв.м. загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 літня кухня, Д-1 вбиральня, П-1 погріб,№ 1-3 огорожа металева.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду і протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя А. В. Твердохліб