Справа № 171/3025/24
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2024 року м. Апостолове Дніпропетровської області
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Мигалевича В.В., за участю секретаря Жандарук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,
Представник заявника звернувся до суду з заявою про забезпечення позову та зазначив, що ОСОБА_2 було здійснено випадкове перерахування коштів на загальну суму 186715 гривень 75 копійок на розрахунковий рахунок фізичної особи підприємця ОСОБА_3 НОМЕР_1 відкритий в АТ «ПУМБ», а саме 25.03.2024 року здійснено перерахування коштів на суму 186715,75 грн., що підтверджується квитанцією № 9337-1762-2680-1504 від 25.03.2024 року.
12.08.2024 року позивач надіслав відповідачу лист вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів, на що відповідач ОСОБА_3 не надав жодної відповіді. На даний час належні грошові кошти позивача безпідставно утримуються відповідачем у своєму незаконному користуванні, чим порушені майнові права позивача щодо володіння та розпорядження власними грошовими коштами.
Зі змісту статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вбачається, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України).
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
В постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 756/3322/19 від 06.09.2019 зазначено, що накладення арешту на належну відповідачу частку корпоративних прав за своїм змістом полягає виключно у обмеженні права особи розпорядитися цією часткою у статутному капіталі (провести її відчуження), проте не позбавляє відповідача права володіння і користування цією часткою, зокрема не перешкоджає використанню у господарській (підприємницькій) діяльності та виконанню зобов`язань з іншими особами чи контрагентами.
Відповідно до квитанції № 9337-1762-2680-1504 від 25.03.2024 року ОСОБА_2 було здійснено перерахування коштів на загальну суму 186715 гривень 75 копійок на розрахунковий рахунок фізичної особи підприємця ОСОБА_3 НОМЕР_1 відкритий в АТ «ПУМБ».
Згідно з листом вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів, 12.08.2024 року позивач надіслав відповідачу лист вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів.
Суд приходить до висновку, що представником заявника наведено доводи того, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить поновлення порушених прав та інтересів ОСОБА_2 . За такого, накладення арешту на грошові кошти є доцільним, адекватним та співмірним заходом забезпечення позову.
Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд
Заяву про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти фізичної особи підприємця ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ» та інших рахунках в інших банківських установах, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 в межах ціни позову у розмірі 203 648,16 грн. двісті три тисячі шістсот сорок вісім гривень 16 копійок).
Копію ухвали направити сторонам у справі для відома.
Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, може подати до суду мотивовану заяву про їх скасування, яка розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (підписання). Учасник справи, якому копія ухвали суду не була вручена у день її складення (підписання), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: В.В. Мигалевич