Справа № 206/2303/24
Провадження № 2-з/206/18/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С., розглянувши заяву представника заявника адвоката Чуб Вероніки Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2024 через систему «Електронний суд» до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява від представника заявника адвоката Чуб В.С. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 буде звертатися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до АТ «Перший Український Міжнародний банк», про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 23.05.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 4228, таким, що не підлягає виконанню. На підставі зазначеного виконавчого напису 28.06.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вольф Т.Л., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56679569 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості у розмірі 48492,39 грн. В ході виконавчого провадження було винесено постанову від 03.04.2024 про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 . Постанова вже надійшла на адресу роботодавця заявника. Відтак, доки не скасовано оскаржуваний виконавчий напис, з пенсії ОСОБА_1 буде відраховуватися частина доходу на виконання виконавчого напису, вчиненого незаконно, що не дозволяє заявнику вести нормальну життєдіяльність та змушує обмежувати будь-які витрати. Представник заявника в заяві наголосив на тому, що стягнення з ОСОБА_1 в ході виконавчого провадження частини або повної суми боргу до закінчення розгляду справи у випадку задоволення позову призведе до відсутності у позивача можливості захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду для ініціювання процесу повернення вже стягнутої суми, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Отже, в даному випадку існує гостра необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується в судовому порядку, оскільки стягнення на користь відповідача коштів в ході виконавчого провадження на підставі незаконного виконавчого напису нотаріуса створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди законним правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цивільній справі. Враховуючи вищевикладене, представник заявника просила забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 56679569 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального Хари Н.С. від 23.05.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 4228, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості у розмірі 48492,39 грн., який буде оскаржуватися ОСОБА_1 у судовому порядку.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 5, 6, 7 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Однак, в порушення ч. 7 ст. 43 ЦПК України представником заявника до заяви не було додано докази надсилання заяви іншим учасникам справи.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

При цьому, зміст і форма відповідної заяви про забезпечення позову має відповідати вимогам, викладеним у ст. 151 ЦПК України.

Дослідивши заяву про забезпечення позову суд вважає, що заяву слід повернути позивачу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

В порушення ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві не зазначено жодних відомостей про приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, якою винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.04.2024 по виконавчому провадженню № 56679569, яка може отримати статус учасника справи.

Крім того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У відповідності до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Так, відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Однак, заява не містить жодного обґрунтування звернення заявника саме до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, оскільки відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 56679569, позивач (заявник) працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, Центральний район, проспект Олександра Поля, буд. 40.

З системного аналізу параграфа 3, глави 2 ЦПК України, слід дійти висновку, що пред`явлення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та заяви про забезпечення позову за зареєстрованим місцем проживання позивача (заявника) не передбачено.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач (заявник) обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, представником заявника та заявником до заяви не долучено жодного доказу (крім двох постанов приватних виконавців), в тому числі: копія кредитного договору, виконавчого напису тощо.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам зазначеним у ст. 151 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно повернути заявнику (позивачу), як таку, що не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43, 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ухвали) до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя К.С. Маштак