КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Батрин О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Олешко Л.Ю.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької Алли Сергіївни щодо невжиття заходів по зверненню стягнення на кошти боржника та зобов`язання вчинити дії.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької А.С.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги вказує, що 12 жовтня 2023 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької О.С. відкрито виконавче провадження НОМЕР_2, яке в подальшому було приєднано до зведеного ВП НОМЕР_1.

Разом з тим, протягом значного періоду часу грошові кошти з боржника не стягнуті, інформація та ідентифікатор доступу не надані, чим значно порушуються права стягувача.

На думку скаржника державним виконавцем не вжиті всі необхідні заходи для виконання рішення суду , тому бездіяльність виконавчої служби ,зокрема щодо надання йому ідентифікатора доступу до зведеного виконавчого провадження порушує його право .

У скарзі просив:

- визнати протиправною бездіяльність Печерського РВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ ( м.Київ) в особі державного виконавця Левицької А.С. щодо:

- ненадсилання (ненадання) ОСОБА_1 ідентифікатора доступу до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1,

- нестягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 16 097, 22 доларів США та відсотки у розмірі 7 264,60 доларів США на виконання виконавчого листа від 20 вересня 2023 року Печерського районного суду міста Києва. (справа № 201/12907/21);

- зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької Алли Сергіївни надіслати ОСОБА_1 ідентифікатора доступу до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1;

- стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 16 097, 22 доларів США та відсотки у розмірі 7 264, 60 доларів США на виконання виконавчого листа від 20.09.2023 року Печерського районного суду міста Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької Алли Сергіївни щодо не надсилання (не надання) ОСОБА_1 ідентифікатора доступу до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1

Зобов`язано державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьку Аллу Сергіївну надіслати ОСОБА_1 ідентифікатора доступу до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині відмови у задоволенні скарги, посилаючись на порушення норм процесуального права,постановити нову ухвалу в цій частині про задоволення скарги. На думку апелянта суд не взяв до уваги доводи скарги і не надав їм належної оцінки.

В іншій частині ухвала суду не оскаржена, а відтак перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони та були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 01 серпня 2024 року, 04 листопада 2024 року, 09 грудня 2024 року, 16 грудня 2024 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або інших заяв не надходило, підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07.02.2023 року у справі № 201/12097/21-ц позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» задоволено, ухвалено стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором у розмірі 16 097, 22 доларів США та відсотки у розмірі 7 264, 60 доларів США.(т. 1 а.с. 154-157)

Постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2023 року вказане рішення від 07.02.2023 року залишено без змін.(т. 1 а.с. 214-217)

Постановою Верховного Суду від 17.01.2024 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06.06.2023 року - залишено без змін (т. 2 а.с. 76-80).

Печерським районним судом м. Києва 20 вересня 2023 року видано виконавчий лист про стягнення грошових коштів у розмірі 16 097, 22 доларів США та відсотки у розмірі 7 264, 60 доларів США (т. 3 а.с.6).

Постановою державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління (м. Київ) Левіцької А.С. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 201/12097/21-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва 20.09.2023 року (т. 3 а.с. 8-9).

Крім того, постановою державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління (м. Київ) Левіцької А.С. від 12.10.2023 року на підставі виконавче провадження ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» приєднано виконавче провадження № НОМЕР_2 до зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1 (т. 3 а.с. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією із засад виконавчого провадження, встановлених статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилом ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зокрема зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

У даному випадку у постанові про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 зазначено ідентифікатор для доступу до матеріалів виконавчого провадження для забезпечення можливості ознайомлення з матеріалами такого виконавчого провадження (т. 3 а.с.8).

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Згідно з Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення. Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується:

1) об`єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями;

2) надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження;

3) виготовлення документів виконавчого провадження;

4) централізоване зберігання документів виконавчого провадження;

5) централізоване зберігання інформації про рахунки органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відкриті для цілей виконавчого провадження;

6) підготовка статистичних даних;

7) реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження;

8) передача документів виконавчого провадження до електронного архіву;

9) формування Єдиного реєстру боржників.

Доступ до інформації Системи сторонам виконавчого провадження забезпечується з використанням:

1) засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри через: вебпортал Міністерства юстиції України; Єдиний державний вебпортал електроннихпослуг в порядку, визначеному договором, укладеним між держателем Системи та держателем Єдиного державного вебпорталу електронних послуг;

2) ідентифікатора для доступу до інформації про виконавче провадження, який зазначається в довідці про реєстрацію виконавчого документа та постанові про відкриття виконавчого провадження, через офіційний вебсайт Міністерства юстиції України.

Фізична особа - сторона виконавчого провадження, яке перебуває (перебувало) на виконанні в органах державної виконавчої служби, може отримати інформацію з Системи через телефонну «гарячу лінію» відповідного структурного підрозділу територіального органу Міністерства юстиції України, що забезпечує здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень:

-щодо виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення аліментів або рішення, сума стягнення за яким не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, установленої на 1 січня календарного року,- за умови її ідентифікації за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності) та реєстраційним номером облікової картки платника податків;

-щодо виконавчого провадження з виконання рішення, сума стягнення за яким перевищує десять розмірів мінімальної заробітної плати, установленої на 1 січня календарного року, а також з виконання рішення за іншою категорією стягнення (характером зобов`язання) - за умови її ідентифікації за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), реєстраційним номером облікової картки платника податків, ідентифікатором доступу до інформації про виконавче провадження.

Суд також встановив, що 10.11.2023 року адвокатом Васильєвим П.С. в інтересах стягувача ОСОБА_1 направлено заяву до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в якій просить: письмово повідомити про хід зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1 та вжиті виконавчі дії та надіслання ідентифікатору доступу до зведеного виконавчого провадження на його адресу (т. 3 а.с. 12-13).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Разом з тим, матеріали скарги не містять доказів щодо надання відповіді на вказану заяву про надання інформації, що зокрема свідчить про порушення принципу гласності, відкритості та доступності виконавчого провадження.

Тому, для усунення перешкод у забезпеченні права сторони виконавчого провадження щодо доступу до інформації, наявної в автоматизованій системі виконавчих проваджень, яке передбачене ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про задоволення скарги в частині визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької А.С. щодо не надсилання (не надання) ОСОБА_1 ідентифікатора доступу до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1 та зобов`язання Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької А.С, надіслати ОСОБА_1 ідентифікатор доступу до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1.

До того ж, згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Разом з цим, відмовляючи у задоволенніскарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької А.С. стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 16 097,22 доларів США та відсотки у розмірі 7 264,60 доларів США на виконання виконавчого листа від 20.09.2023 року Печерського районного суду міста Києва, суд мотивував своє рішення тим, що вказані вимоги є предметом відкритоговиконавчого провадження за відповідним рішення суду, станом на час розгляду справиздійснюються примусові заходи щодовиконання рішення суду. І такі висновки суду є правильними.

Отже, з огляду на те, що вимога скарги про зобов`язання Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької А.С. стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 16 097,22 доларів США та відсотки у розмірі 7 264,60 доларів США на виконання виконавчого листа від 20.09.2023 року Печерського районного суду міста Києване ґрунтується на нормах закону та не є ефективним способом захисту прав скаржника, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги в цій частині.

Доводи апеляційної скарги скаржника не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали суду, та фактично зводяться до незгоди скаржника з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається скаржник у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2024 року.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова