Житомирський апеляційний суд
Справа №275/232/24 Головуючий у 1-й інст. Данилюк О. С.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №275/232/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 03 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Данилюк О.С.

встановив:

У лютому 2024 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2012 року Службою громадянського реєстру м. Батумі Агенства Розвитку Державних сервісів між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2. Від шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Грузія, м. Кобулеті, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження Грузія, м. Кобулеті.

Вказувала, що вона звернулася до Брусилівського районного суду Житомирської області про розірвання шлюб з відповідачем, оскільки разом не проживають більше п`яти років. Справа знаходиться на стадії розгляду в суді. Діти весь цей час проживають разом з нею. Усі витрати на харчування, одяг, побутові потреби, лікування, навчання, розвиток дітей покриваються нею самостійно. Крім того вона щоденно піклується і здійснює догляд нематеріального характеру.

Відповідач фінансової участі в утриманні дітей не бере, від її пропозицій в позасудовому порядку встановити порядок, обсяг, способи здійснення батьківських прав та обов`язків всіляко ухиляється. Вважає, що сума аліментів є достатньою у розмірі 3 000,00 грн. на одну дитину щомісячно. Такий розмір аліментів не погіршать суттєво становище відповідача, водночас допоможе їй у створенні необхідних, сприятливих умов для життя і розвитку дітей. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 03 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 15 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повнолітня, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 щомісячно на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 15 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повнолітня, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Брусилівського районного суду Житомирської області скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Так, звертаючись до суду позивач не надала жодного доказу проживання обох неповнолітніх дітей разом з нею. Вказує, що відповідно до довідки Брусилівської селищної ради від 05.03.2024 №886 ОСОБА_3 проживає разом з ним в будинку АДРЕСА_1 . В ході судового розгляду не підтверджено жодним доказом ту обставину, що ОСОБА_4 проживає з позивачем, оскільки згідно акту обстеження житлових умов №41 від 09 квітня 2024 року, проведеною комісією служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, зі слів матері ОСОБА_4 з міркувань безпеки тимчасово знаходиться у дідуся в м. Кабулеті Грузія, однак жодних підтверджуючих доказів перебування дитини в м. Кабулеті не було надано і слова матері не підтверджено, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Вказує, що задовольнивши позов в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 гривень стосовно стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , суд не звернув увагу на те, що позивач жодним чином не підтвердила ту обставину, що для утримання дитини в місяць необхідна сума в розмірі 6 000,00 гривень, адже батьки у відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Окрім того, судом не було враховано його майновий стан та стан здоров`я, а також ту обставину, що на його утриманні перебуває ОСОБА_4 .

Зазначає, що на даний час у зв`язку з психічною хворобою він ніде не працює і не може працювати, адже перебуває на обліку у лікаря психіатра. Це підтверджується наданими ним довідкою №61 та довідки форми ОК-05, яку на його думку суд не оцінив та не прийняв до уваги. Просив рішення суду першої інстанції скасувати в повному обсязі.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 09 жовтня 2012 року між сторонами по справі укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 06 жовтня 2023 року Міністерством Юстиції Грузії ЮОПП Будинок Юстиції (а.с.5-6).

Також сторони у справі є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що також підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.14-15, 17-18).

Відповідно до довідки № 886 від 05.05.2024 року, виданої Брусилівською селищною радою Житомирської області, ОСОБА_3 2013 р.н., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 38).

З довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 вбачається, що з 2020 року відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 (а.с.39-40).

Відповідно до договору оренди житла від 22 грудня 2021 року, укладеним між позивачем та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_2 (а.с.45-48).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (а.с.50).

Відповідно до акту від 19 березня 2024 року, складеного і підписаного сусідами, ОСОБА_1 з 22 грудня 2021 року проживає разом з двома дочками, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.51).

З довідки від 19.03.2024 року №14, виданої Дошкільним навчальним закладом № 701 м. Києва, вбачається, що дитина ОСОБА_3 , 2013 року народження, була зараховано закладу з 4 квітня 2016 року та відвідувала його до 31 серпня 2020 року (а.с.52).

Довідкою №30 від 19.03.2024 року, виданою середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №11 м. Києва, підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дійсно навчається в 4-В класі СЗШ І-ІІІ ступенів №11 м. Києва (а.с.53).

Згідно акту обстеження житлових умов № 41 від 09 квітня 2024 року, проведеного комісією служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, за адресою: АДРЕСА_3 , мати ОСОБА_1 проживає разом з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ученицею 4-В класу ЗОШ № 11 м.Києва, та ОСОБА_4 , яка на момент обстеження була відсутня, зі слів матері з міркувань безпеки тимчасово знаходиться у дідуся в м. Кабулеті Грузія (а.с.72).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти в розмірі по 3 000 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що малолітні діти сторін проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, при цьому відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. Той факт, що одна з дітей ОСОБА_6 саме на даний час, тимчасово, з міркувань безпеки знаходиться за межами України у батька позивачки, висновків суду не спростовує.

Колегія суддів в повній мірі погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 СК України).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до ст.180 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що діти сторін проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем жодних доказів на підтвердження проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спростовуються наданими ОСОБА_1 документами, зокрема: договором оренди житла від 22 грудня 2021 року, актом від 19 березня 2024 року, відповідно до якого з позивачем за адресою: АДРЕСА_3 проживають з 22 грудня 2021 року її доньки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.51). Також факт спільного проживання дітей з матір`ю підтверджується довідкою від 19.03.2024 року № 14, виданою Дошкільним навчальним закладом № 701 м. Києва, з якої вбачається, що дитина ОСОБА_3 , 2013 року народження, була зараховано до закладу з 4 квітня 2016 року та відвідувала його до 31 серпня 2020 року (а.с.52). Довідкою №30 від 19.03.2024 року, виданою середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №11 м. Києва, підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дійсно навчається в 4-В класі СЗШ І-ІІІ ступенів №11 м. Києва (а.с.53). Відповідно до акту обстеження житлових умов № 41 від 09 квітня 2024 року, проведеного комісією служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, за адресою: АДРЕСА_3 , мати ОСОБА_1 проживає разом з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ученицею 4-В класу ЗОШ № 11 м. Києва, та ОСОБА_4 , яка на момент обстеження буда відсутньою, зі слів матері з міркувань безпеки тимчасово знаходиться у дідуся в м. Кабулеті Грузія (а.с.72).

Відповідач є батьком малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та відповідно зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто.

Одночасно апеляційний суд відхиляє доводи скаржника щодо фінансової неможливості сплачувати аліменти в зв`язку з психічною хворобою і перебуванням на обліку у психіатра, оскільки ним не надано жодних доказів на підтвердження даної обставини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо встановленого розміру аліментів у твердій грошовій сумі по 3 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до їх повноліття, та вважає, що установлений розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія апеляційного суду критично оцінює доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей, оскільки надана відповідачем довідка з Пенсійного фонду України форма ОК-5 не свідчать про його неможливість надавати матеріальну допомогу неповнолітнім донькам, ця обставина врахована судом при визначенні розміру аліментів.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та саме на батьків покладено відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України та забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач не надав доказів на підтвердження того, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 03 червня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2024 року.

Головуючий Судді