ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/694/23Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/817/467/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря - Дідух М.Є.

представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №604/694/23 за апеляційною скаргою Фермерського господарства Золотий жайвір на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2024 року (ухвалене суддею Сташків Н.Б., дату складення повного тексту рішення не зазначено) в справі за позовом Фермерського господарства Золотий жайвір до ОСОБА_1 , Фермерського господарства Агро Остап`є про визнання укладеним договору оренди на новий строк та визнання відсутнім права оренди, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2023 року Фермерське господарство (далі ФГ) Золотий жайвір звернулось до суду із вказаним позовом (предмет позову вподальшому було змінено).

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що між ФГ Золотий жайвір та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі № 2/088 від 15.03.2016 року (далі - Договір) строком на 7 років (земельна ділянка площею 1,5257 га, кадастровий номер :01:001:0398 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Остап`ївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області).

Державна реєстрація речового права оренди земельної ділянки була проведена 21 квітня 2016 року.

Протягом усього часу перебування земельної ділянки в оренді не було жодних претензій чи зауважень з боку орендодавця щодо неналежного виконання орендарем своїх обов`язків.

14 березня 2023 року, тобто за 1 місяць і 7 днів до закінчення строку дії спірного договору оренди, позивач, дотримуючись вимог ст. 33 Закону України Про оренду землі направив на відому йому адресу орендодавця лист-повідомлення про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк. Поштове відправлення з листом повідомленням про укладення договору оренди на новий строк та примірники договору оренди було доставлено за відомою позивачу адресою, однак повернуто у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

25 квітня 2023 року стало відомо, що з 23 січня 2023 року новим власником земельної ділянки стала ОСОБА_1 , яка не повідомила вказані обставини ні усно, ні письмово.

Того ж дня, позивачем було направлено відповідачу ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір скористатись переважним правом та укласти договір оренди землі на новий строк, до якого було додано три примірники проекту договору оренди землі.

Поштове відправлення з вказаним листом-повідомленням було доставлено за відомою адресою відповідача, однак 12.05.2023 року було повернуто за зворотною адресою у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Зазначали, що орендар продовжував користуватись земельною ділянкою після закінчення договору оренди землі та спірна земельна ділянка орендодавцеві не поверталась, що підтверджується відсутністю складеного між сторонами акту повернення земельної ділянки з оренди.

Вказували, що відповідачка повідомлялась про те, що орендовану земельну ділянку до закінчення дії договору було засіяно сільгоспкультурами, а тому в силу п.21 Договору повернення земельної ділянки повинно було б здійснитись протягом шести місяців після припинення строку дії договору.

Посилались на те, що спірна земельна ділянка, яка не була повернута з оренди і перебуває у володінні ФГ Золотий Жайвір почала використовуватись ФГ Агро Остап`є.

Звертали увагу на те, що 09 червня 2023 року державним реєстратором Збаразької міської ради Тернопільського району Ярошко А.В. було внесено запис №50626529 відповідно до якого право оренди спірної земельної ділянки зареєстровано за ФГ Агро Остап`є.

У зв`язку з викладеним, просили визнати відсутнім та припиненим право оренди ФГ Агро Остап`є щодо спірної земельної ділянки та визнати укладеним на новий строк договір оренди спірної земельної ділянки в редакції, яка викладена в позовній заяві.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ФГ Золотий жайвір на користь ФГ Агро Остап`є судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Судові витрати понесені ФГ Золотий жайвір, що складаються із сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу покладено на позивача.

Скасовано заходи забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ФГ Золотий жайвір просить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Фермерське господарство вказує на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, з посиланням на неповне з`ясування істотних обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що висновок суду про те, що орендар не дотримався встановлених законом процедури і строків при вирішенні питання укладення на новий строк договору оренди землі, суперечить нормам матеріального права, а також обставинам, які визнавались сторонами та були встановлені самим судом в оскаржуваному рішенні.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_3 , як колишній власник земельної ділянки, надіслав 24.01.2023 року лист-повідомлення про небажання поновлювати дію договору оренди землі вже не будучи власником цієї земельної ділянки, оскільки 23.01.2023 року подарував її ОСОБА_1 ..

Також зазначає, що лист-повідомлення нового власника землі від 20 березня 2023 року про небажання поновлювати дію договору оренди було надіслано нею - відповідачкою на адресу позивача лише 31 травня 2023 року.

Посилається на те, що ані ОСОБА_1 , ані попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_3 не було дотримано вимог ч. 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України, згідно яких особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів, із зазначенням відповідних відомостей, зокрема місця проживання нового власника, його поштової адреси.

У зв`язку із цим, позивач направляв свої повідомлення та виплачував орендну плату (поштовими переказами) орендарю, який вказаний у договорі.

Звертає увагу на те, що згідно листів орендодавця, вона заперечувала проти продовження дії (поновлення) вже укладеного договору оренди земельної ділянки, проте позивач повідомляв її про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, а тому посилається на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність вільного волевиявлення власника щодо передачі земельної ділянки в оренду.

Вважає, що судом не було з`ясовано, які саме з запропонованих позивачем умов договору не влаштовували відповідачку та чи повідомила вона позивача, які істотні умови будуть прийнятними для неї, а також не було встановлено чи укладений договір оренди землі між ОСОБА_1 та ФГ Агро Остап`є містив кращі або ж рівні умови, ніж ті, що були запропоновані ФГ Золотий жайвір.

Також вважає, що рішення суду в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу є незаконним та необґрунтованим.

Звертає увагу, що на підтвердження судових витрат стороною відповідача було подано копію договору про надання юридичних послуг, укладеного між ТОВ Правник експерт та ФГ Агро Остап`є, акт приймання-передачі наданих послуг, складений між цими ж особами та копію квитанції про сплату коштів зазначеному товариству, проте представником відповідачів у даній справі був адвокат Хацкевич Р.М., який згідно ордеру здійснював свою адвокатську діяльність індивідуально та доказів на підтвердження оплати цьому адвокату, немає.

Зауважує, що представник позивача звертав увагу суду в судових дебатах на вищезазначені обставини, однак вказані посилання залишились поза увагою.

Від представника відповідачів адвоката Хацкевича Р.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечує проти доводів апеляційної скарги, погоджується із висновками суду першої інстанції та зазначає, що надсилання орендодавцем листа з повідомленням про небажання продовжувати термін дії договору оренди є достатнім підтвердженням його відмови від подальшої пролонгації відповідного договору на новий строк.

Звертає увагу на те, що проект договору оренди землі передбачає зміну істотних умов, оскільки строк дії договору оренди збільшився з 7 років до 10 років.

Крім того просить стягнути з позивача ФГ Золотий жайвір на користь відповідача ФГ Агро Остап`є судові витрати на надання правової допомоги в зв`язку з розглядом справи в апеляційному порядку у розмірі 8000 грн.

В судовому засіданні представник позивача - ФГ Золотий жайвір - адвокат Покотило Ю.В. апеляційну скаргу в її межах підтримав, посилаючись, на доводи викладені в ній.

Представник відповідачів - ФГ Агро Остап`є та ОСОБА_1 - адвокат Хацкевич Р.М. проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15 березня 2016 року між сторонами - орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ФГ Золотий жайвір було укладено договір оренди землі № 2/088 (далі - Договір), згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,53 га, кадастровий номер :01:001:0398 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ріллі), яка розташована за межами населеного пункту на території Остап`ївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області.

Пунктом 7 Договору передбачено, що його укладено на 7 років. По закінченню строку, на який було укладено Договір, Орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Державна реєстрація речового права на спірну земельну ділянку була проведена 21.04.2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 58241662 від 27.04.2016 року з якої вбачається, що 21.04.2016 року до Державного реєстру внесено запис № 58241662 про інше речове право право оренди ФГ Золотий Жайвір.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

10.08.2022 року приватним нотаріусом Матійчик А.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю майна померлого ОСОБА_3 (а.с. 173), на підставі якого останній успадкував зазначену земельну ділянку площею 1,53 га, кадастровий номер :01:001:0398 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а в подальшому 23.01.2023 року, на підставі договору дарування, відчужив її ОСОБА_1 ..

15 березня 2023 року ФГ Золотий Жайвір за вих. №10/03/23-7 надіслало ОСОБА_2 лист-повідомлення від 10 березня 2023 року про укладення договору оренди землі на новий строк, а також три примірника проекту договору оренди землі №10/03/23-7 від 10.03.2023 року.

Згідно проекту договору оренди землі №10/03/23-7 від 10.03.2023 року вбачається, що Орендар ФГ Золотий Жайвір пропонує Орендодавцю укласти договір оренди на строк 10 років з орендною платою в розмірі не менше 3-ох відсотків від нормативно грошової оцінки земельної ділянки та становить 2194,76 грн. або в натуральній формі продукцією.

23 березня 2023 року Фермерським господарством Золотий Жайвір на адресу ОСОБА_2 надіслано за вих..№23/03/22-4 від 22 березня 2023 року повідомлення про продовження терміну повернення з оренди земельної ділянки. У своєму повідомленні ФГ Золотий жайвір посилаються на те, що п.21 договору оренди землі термін повернення земельної ділянки може бути продовжений до 6 місяців у випадку необхідності потреби зібрання Орендарем урожаю сільськогосподарських культур, які були засіяні на орендованій земельній ділянці до закінчення дії договору. Повідомляли, що Орендарем до закінчення дії договору оренди землі було засіяно орендовану земельну ділянку сільськогосподарськими культурами, у зв`язку з чим виникла потреба у їх зібранні, а тому у випадку неприйняття пропозиції про укладення договору оренди на новий строк, повернення земельної ділянки буде здійснене у відповідності до вимог ст. 34 ЗУ Про оренду землі. Крім того з метою уникнення можливих конфліктних ситуацій та трудових спорів про стягнення спричинених збитків розміру вартості урожаю, який має бути зібраний.

Згідно листа повідомлення вих. № 23/04/25-1 від 25 квітня 2023 року на ім`я відповідача ОСОБА_1 позивачем надіслано лист повідомлення про намір укладення договору оренди землі на новий строк.

25 квітня 2023 року ФГ Золотий Жайвір на адресу ОСОБА_1 надіслано за вих..№23/04/25-1/1 повідомлення про продовження терміну оренди земельної ділянки. У своєму повідомленні ФГ Золотий жайвір посилаються на те, що п.21 договору оренди землі термін повернення земельної ділянки може бути продовжений до 6 місяців у випадку необхідності потреби зібрання Орендарем урожаю сільськогосподарських культур, які були засіяні на орендованій земельній ділянці до закінчення дії договору. Повідомляли, що Орендарем до закінчення дії договору оренди землі було засіяно орендовану земельну ділянку сільськогосподарськими культурами, у зв`язку з чим виникла потреба у їх зібранні, а тому у випадку неприйняття пропозиції про укладення договору оренди на новий строк, повернення земельної ділянки буде здійснене у відповідності до вимог ст. 34 ЗУ Про оренду землі. Крім того з метою уникнення можливих конфліктних ситуацій та трудових спорів про стягнення спричинених збитків розміру вартості урожаю, який має бути зібраний.

24 січня 2023 року ОСОБА_3 як спадкоємець майна ОСОБА_2 та новий власник спірної земельної ділянки, який 23.01.2023 року відчужив її ОСОБА_1 , надіслав на адресу ФГ Золотий Жайвір лист повідомлення від 23 січня 2023 року у якому вказав, що не бажає поновлювати дію Договору із ФГ Золотий Жайвір і має намір використовувати її для власних потреб на власний розсуд. У зв`язку з цим просив утриматися від вчинення дій, які б перешкоджали йому відразу після закінчення строку дії Договору використовувати належну йому, як власнику земельну ділянку. Також повідомив, що фактичне використання земельної ділянки після закінчення строку дії Договору, трактуватиметься як самовільне заволодіння земельною ділянкою.

31 травня 2023 року відповідачка ОСОБА_1 , як новий власник спірної земельної ділянки надіслала на адресу ФГ Золотий Жайвір лист повідомлення від 20 березня 2023 року, згідно якого вказала, що не бажає поновлювати дію Договору із ФГ Золотий Жайвір і має використовувати для власних потреб на власний розсуд.

Згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.09.2023 року вбачається, що 09.06.2023 року за ФГ Агро Остап`є зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 1,5257 га, кадастровий номер :01:001:0398, на підставі договору оренди від 21.04.2023 року.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у орендодавця відсутнє волевиявлення на укладення договору оренди землі з позивачем на новий строк.

З таким висновком суду першої інстанції колегія судді не погоджується.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України Про оренду землі.

Відповідно до статті 33 Поновлення договору оренди землі Закону № 161-XIV, у редакції станом на 21 квітня 2016 року, за закінченням строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Аналогічний порядок поновлення договору оренди відображено у договірних положеннях між сторонами спору.

Пунктом 7 договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_2 та ФГ Золотий жайвір передбачено, що договір укладено на 7 років. За закінченням строку, на який було укладено договір, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Згідно з пунктом 8 договору у випадку, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих же умовах, які були передбачені договором.

Правовий висновок про застосування статті 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX неодноразово формулювався у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 29 вересня 2020 року в справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19), від 10 квітня 2018 року в справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 22 вересня 2020 року в справах № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20), № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20), від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) та від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21) зазначено, що конструкція статті 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX передбачала можливість поновлення договору оренди землі у порядку реалізації переважного права на укладення цього договору на новий строк. Стаття 33 Закону № 161-XIV прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проекті додаткової угоди, яку надав орендар.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі.

Частини п`ята та шоста статті 33 Закону № 161-XIV встановлювали загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин.

За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону № 161-XIV, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.

Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону № 161-XIV, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення.

Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону № 161-XIV було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря як більш уразливої сторони в цих правовідносинах від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. На реалізацію такого наміру він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 Закону № 161-XIV) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша-п`ята статті 33 Закону України Про оренду землі).

Як вбачається з матеріалів справи орендар ФГ Золотий Жайвір направляв 15.03.2023 року (більш ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі) на адресу ОСОБА_2 (орендодавця з яким укладався договір) лист-повідомлення про укладення договору оренди на новий строк разом із трьома примірниками проекту договору оренди землі №10/03/23-7 від 10.03.2023 року.

Крім того, судом було встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його син - ОСОБА_3 успадкував спірну земельну ділянку, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.08.2022 року.

23 січня 2023 року право власності на земельну ділянку площею 1,5257 га з кадастровим номером :01:001:0398 було зареєстровано за ОСОБА_1 (відповідач у справі) на підставі договору дарування від 23.01.2023 року, укладеного з ОСОБА_3 ..

Зазначені вище обставини не дають суду підстав брати до уваги, як доказ відсутності у орендодавця волевиявлення на укладення договору оренди землі з позивачем на новий строк лист-повідомлення ОСОБА_3 про небажання поновлювати дію договору оренди землі, який датований ним 23 січня 2023 року, проте зданий на пошту та надісланий на адресу ФГ Золотий Жайвір лише 24 січня 2023 року, коли він вже не був власником спірної земельної ділянки, а також надісланий відповідачкою ОСОБА_1 на адресу ФГ Золотий Жайвір лист-повідомлення про небажання поновлювати дію договору оренди землі , який датований нею 20 березня 2023 року, проте зданий на пошту та надісланий за вказаною адресою лише 31 травня 2023 року, більше як через місяць після закінчення строку договору оренди землі.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 та попередній власник земельної ділянки ОСОБА_3 повідомляли користувача землі про зміну її власника, чим не дотримано вимог ч. 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України, оскільки вони, як особи, які набули право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язані були повідомити про це її користувачів, із зазначенням відповідних відомостей, зокрема місця проживання нового власника, його поштової адреси та ін.

Колегією суддів при розгляді даної справи враховуються висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 лютого 2022 року у справі № 910/5179/20, зокрема щодо застосування принципу добросовісної поведінки, який є загальноправовим принципом, що лежить в основі доктрини заборони суперечливої поведінки сторони правочину.

У вказаній постанові Судом було звернуто увагу на те, що пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України передбачено добросовісність як стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) розтлумачено застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), що ґрунтується ще на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини лежить принцип добросовісності користування цивільними правами. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка особи, що не відповідає її попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Аналіз частини 2 статті 13 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, "injuria". Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Термін "зловживання правом" свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права.

Заборона зловживання правом по суті випливає з якості рівнозваженості, закладеної такою засадою, як юридична рівність учасників цивільних правовідносин. Ця формула виражає втілення в цивільному праві принципів пропорційності, еквівалентності, справедливості під час реалізації суб`єктивних цивільних прав і виконання юридичних обов`язків.

Здійснення суб`єктивних цивільних прав повинно відбуватись у суворій відповідності до принципів правомірності здійснення суб`єктивних цивільних прав, автономії волі, принципів розумності і добросовісності. Їх сукупність є обов`язковою для застосування при здійсненні усіх без винятку суб`єктивних цивільних прав.

Дослідження питання про здійснення особою належного їй суб`єктивного матеріального права відповідно до його мети тісно пов`язане з аналізом фактичних дій суб`єкта на предмет дотримання вимоги добросовісності.

За змістом статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. Законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

Тому саме встановлення факту недобросовісності дій орендодавця є пріоритетним під час розгляду спорів цієї категорії (стосовно поновлення договорів оренди землі).

Колегія суддів вважає, що вищезгадана поведінка відповідачки, як власниці землі, суперечить закріпленому в законодавстві принципу добросовісності, оскільки бездіяльність ОСОБА_1 щодо неповідомлення орендаря про зміну власника земельної ділянки перешкоджала останньому належним чином виконати свій обов`язок стосовно повідомлення орендодавця про намір поновити строк дії договору оренди, як це передбачено договором та законом, і так само виконувати зобов`язання по сплаті за користування землею.

Жодних відомостей, які б свідчили про недобросовісну поведінку орендаря матеріали справи не містять.

Таким чином, вищезгадану бездіяльність ОСОБА_1 щодо неповідомлення орендаря про зміну власника земельної ділянки, колегія суддів розцінює як умисне і безпідставне ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря, з урахуванням того, що останній є більш уразливою стороною в цих правовідносинах.

В той же час, з встановлених фактичних обставин справи вбачається, що саме орендодавцем порушено місячний термін після закінчення строку договору для направлення орендарю листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, що дає підстави вважати, що переважне право ФГ Золотий жайвір на поновлення договору оренди земельної ділянки є порушеним.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що орендар мав підстави розраховувати на поновлення договору оренди землі, оскільки користувався земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (вказана обставина не спростована відповідачами), а відтак не направлення орендодавцем у місячний термін з моменту закінчення строку договору листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі слід кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені раніше.

При цьому, таке поновлення слід оформити шляхом визнання укладеною додаткової угоди з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині судового рішення.

Водночас як вбачається з матеріалів справи, проект договору оренди, викладений в прохальній частині зміненого позову, містить умови, які мають відмінність від умов договору оренди землі № 2/088 від 15.03.2016 року, а саме в частині строку дії договору, який збільшено з 7 до 10 років, що суперечить п. 8 Договору та ст.126-1 Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене, згідно з п.8 Договору оренди землі № 2/088 від 15.03.2016 року такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Крім цього було встановлено, що 09.06.2023 року за ФГ Агро Остап`є зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 1,5257 га, кадастровий номер :01:001:0398 на підставі договору оренди від 21.04.2023 року.

З урахуванням наявності підстав для визнання договору оренди землі поновленим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання припиненим права оренди ФГ Агро Остап`є щодо земельної ділянки площею 1,5257 га, кадастровий номер :01:001:0398 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Остап`ївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В суді першої інстанції позивачем сплачено 2684 грн. судового збору, а в суді апеляційної інстанції 4026 грн. судового збору.

Таким чином, з ОСОБА_1 та ФГ Агро Остап`є слід стягнути на користь ФГ Золотий Жайвір по 1342 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та по 2013 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції з кожного.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 367, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Золотий жайвір" на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2024 року задовольнити частково.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Фермерського господарства Золотий жайвір до ОСОБА_1 , Фермерського господарства Агро Остап`є про визнання укладеним договору оренди на новий строк та визнання відсутнім права оренди задовольнити частково.

Визнати відсутнім та припиненим право оренди Фермерського господарства Агро Остап`є щодо земельної ділянки площею 1,5257 га, кадастровий номер :01:001:0398 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської об`єднаної територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області.

Визнати поновленим на тих самих умовах і на той самий строк - 7 років, договір оренди землі № 2/088 від 15.03.2016 року щодо земельної ділянки площею 1,5257 га, кадастровий номер :01:001:0398 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської об`єднаної територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області власником якої є ОСОБА_1 , шляхом визнання укладеною додаткової угоди від 21.04.2023 року в наступній редакції:

Додаткова угода

про поновлення договору оренди землі № 2/088 від 15.03.2016 року

с. Остап`є 21 квітня 2023 року

Орендодавець - ОСОБА_1 та Орендар - Фермерське господарство Золотий жайвір, в особі ОСОБА_4 , що діє на підставі Статуту господарства, надалі разом Сторони, уклали цю додаткову угоду:

1. Поновити термін дії договору оренди № 2/088 від 15.03.2016 року земельної ділянки площею 1,5257 га, кадастровий номер :01:001:0398 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської об`єднаної територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області на той самий строк - 7 років.

2. Всі інші умови вищевказаного договору оренди № 2/088 від 15.03.2016 року, які не визначені даною угодою, залишаються незмінними.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди № 2/088 від 15.03.2016 року.

Реквізити сторін

Орендодавець: ОСОБА_1 , 47861, Тернопільський район, с. Остап?є.

Орендар: Фермерське господарство Золотий жайвір, Код , 31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Запорізька, 11.

Стягнути з Фермерського господарства Агро Остап`є (Тернопільська область, Тернопільський район, с. Остап`є, вул. Зацерква, 135 ) та з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Фермерського господарства Золотий жайвір (вул. Запорізька, 11 м. Волочиськ Хмельницька область, ) по 1342 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та по 2013 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 травня 2024 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.