Єдиний унікальний номер № 175/1554/14
провадження 4-с/175/29/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 pоку Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Васюченка О.Г.,

при секретарі Кульпіній Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство Комерціний банк «ПРИВАТБАНК», про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 серпня 2024 року звернуся до суду зі скаргою державний виконавець: Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягував: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», про зобов`язання вчинити певні дії.

01 серпня 2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали скарги були передані до провадження судді Васюченка О.Г.

05 серпня 2024 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області вищевказану скаргу було залишено без руху та запропоновано заявнику протягом трьох днів з дня отримання ухвали усунути недоліки.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання з викликом сторін.

В обґрунтування скарги зазначено, що 31 серпня 2005 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (змінена назва АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №DNG0GK00005639 (надалі Договір). За умовами цього договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 31 серпня 2025 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 23 700,00 (двадцять три тисячі сімсот) доларів США на наступні цілі: Придбання приватного будинку у сумі 20 000,00 доларів США та на сплату страхових платежів у сумі 3 700,00 доларів США.

Таким чином, Заявником було придбано зазначений будинок за рахунок кредитних коштів наданих Банком. Разом з цим 31 серпня 2005 року, дане майно було передано Заявником в іпотеку Банку за Іпотечним договором №DNG0GK00005639 в якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитного договору №DNG0GK00005639

Як зазначається у п. 7 Договору, у забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 3 490 кв.м. у фактичному користуванні з відповідними господарюючими та побутовими будівлями та спорудами, на зазначеній ділянці в цілому. Майно належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Чаладзе Г.О. від 31 серпня 2005 року за реєстровим №1533. Майно передається в іпотеку з невід`ємними приналежностями, що знаходяться в ньому. Майно буде зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності. Майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення Предмету іпотеки жила нерухомість.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнута заборгованість за Кредитним договором №DNG0GK00005639 від 31 серпня 2005 року в розмірі 57775,15 доларів США, на виконання якого видано виконавчий лист від 27 січня 2017 року №175/1554/14-ц.

13 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (на теперішній час - Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження.

13 вересня 2018 року державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про арешт майна боржника.

02 жовтня 2018 року державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про арешт коштів боржника.

28 травня 2021року державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

17 травня 2024 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про врегулювання заборгованості за Кредитним договором №DNG0GK00005639 від 31 серпня 2005 року.

Повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № від 17 травня 2024 року підтвердив відсутність претензій до ОСОБА_1 .

Також, довідкою № MJ6GHMVDQV9U4CSF від 20 травня 2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», повідомлено про те, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Електронний паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 1244, 03 липня 2019 року, Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . Станом на 20 травня 2024 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Після повернення виконавчого листа стягувачу арешт з майна заявника не знято, хоча питання заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за Кредитним договором №DNG0GK00005639 врегульовано, стягувач не має претензій до боржника.

ОСОБА_1 звертався до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з вимогою про зняття арешту з майна та виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників, однак листом від 24 липня 2024 року у знятті арешту з майна та виключенні відомостей з Єдиного реєстру боржників було відмовлено.

Заявник та представник заявника не з`явилися, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином, представник заявника надав заяву про розгляд скарги без його участі та просив задовольнити скаргу у повному обсязі.

Від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» адвоката Христян О.М. через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд скарги без їх участі та повідомлено, що по боржнику ОСОБА_1 заборгованість перед банком відсутня, претензій до ОСОБА_1 щодо виконання кредитного договору DNG0GK00005639 від 31 серпня 2005р. немає.

Представник Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не з`явився про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

За таких підстав суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність вказаних вище осіб на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми, оскільки відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Перевіривши матеріали справи, а також надані та добуті докази, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Як встановлено судом, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNG0GK00005639 від 31 серпня 2005 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості у розмірі 57775,15 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 липня 2015 року складає 1275097,56 грн.

За інформацією про державну реєстрацію обтяжень з Державного реєстру речових прав на майно боржника ОСОБА_1 накладено арешт постановою Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 13 вересня 2018 року у ВП №57205284, запис №27910924 від 13 вересня 2018 року.

27 травня 2024 року представник боржника адвокат Лабовкін Олександр Олександрович звертався до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з майна належного ОСОБА_1 та виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників, в рамках ВП №57205284, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 боргу перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Як зазначено в листі в.о. начальника Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 липня 2024 року, на теперішній час відсутні підстави зняття арешту майна, передбачені ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а тому на підставі ч.5 ст. 59 цього Закону арешт в даному випадку може бути знятий за рішенням суду.

Отже, виходячи з наведеного вище, до теперішнього часу накладений арешт на все майно ОСОБА_1 не скасовано, при тому, що рішення суду виконано, зобов`язання у боржника відсутнє.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. Постанова про арешт майна боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому суд звертає увагу на те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Викладені у цій ухвалі мотиви узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, оскільки 17 травня 2024 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про врегулювання заборгованості за Кредитним договором №DNG0GK00005639 від 31 серпня 2005 року та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № від 17 травня 2024 року підтвердив відсутність претензій до ОСОБА_1 , також довідкою № MJ6GHMVDQV9U4CSF від 20 травня 2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», повідомлено про те, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Електронний паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 1244, 03 липня 2019 року, Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . Станом на 20 травня 2024 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», тому збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності боргу, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника,

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Розглядаючи скаргу в межах наведених в ній доводів, проаналізувавши в сукупності надані докази і застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, судом було встановлено порушення права і законна інтереси боржника у виконавчому провадженні, які підлягають захисту у спосіб задоволення скарги.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги можливі заперечення заінтересованої особи, щодо вимог скарги стосовно її обгрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

Таким чином суд вважає, що обставини скарги знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання та скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 247, 259-261, 353-354, 450-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство Комерціний банк «ПРИВАТБАНК», про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) накладений в рамках виконавчого провадження №57205284 згідно з Постановою про арешт майна боржника від 13 вересня 2018 року.

Зобов`язати Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), накладений в рамках виконавчого провадження №57205284 згідно з Постановою про арешт коштів боржника від 02 жовтня 2018 року.

Зобов`язати Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), як боржника за виконавчим провадженням №57205284.

Ухвала набрала законної сили 02 грудня 2024 pоку.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.Г. Васюченко