Дата документу 30.04.2024 Справа № 333/4947/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/4947/23 Головуючий у 1 інстанції Холод Р.С.
Провадження № 22-ц/807/992/24 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кочеткової І.В.

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу,-

В С Т А Н О В И Л А:

19.06.2023 року ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 : заборгованість у розмірі всіх несплачених лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу за договором фінансового лізингу № ЧГ-1653 від 23 листопада 2021 року у розмірі 139 942 грн. 85 коп.; заборгованість по несплаченій винагороді лізингодавця, нарахованої до вчинення лізингодавцем правочину з односторонньої відмови від договору у розмірі 53 507 грн. 81 коп.та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 23.11.2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» було укладено договір фінансового лізингу № ЧГ-1653 від 23 листопада 2021 року з додатками (далі Договір).

Згідно акту Приймання-передачі об`єкту лізингу до договору фінансового лізингу № ЧГ-1653 від 23.11.2021 р. клієнту ( ОСОБА_1 ) було передано у користування на умовах фінансового лізингу транспортний засіб, який завчасно було придбано лізингодавцем (ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ») у власність та зареєстровано за останнім, а саме: автомобіль «ОРЕL ASTRA» (бувший у використанні), VIN (номер шасі/кузову) НОМЕР_1 , колір чорний, рік випуску 2010, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість автомобіля 189 204,87 грн.

Відповідач - лізингоодержувач, здійснивши оплату авансового платежу 23.11.2021 року в сумі 40 830,41 грн. та лізингові платежі у період грудня 2021 р. - червня 2022 р., у подальшому порушив графік платежів, через що у нього виникла прострочена поточна заборгованість.

Отже, належного виконання зобов`язань за вказаним договором лізингодавець не отримав.

10 квітня 2023 р. лізингодавець засобом поштового зв`язку направив відповідачу повідомлення (від 10.04.2023 вих. № 241-Ю) про необхідність усунення порушень платіжної дисципліни та виконати Договір в частині прострочення сплат (погасити прострочену заборгованість) у строк до 23:59 год. 19.04.2023 р.

ОСОБА_1 вимоги лізингодавця не виконав та не усунув порушення платіжної дисципліни за Договором фінансового лізингу.

20 квітня 2023 року лізингодавець засобом електронної пошти на електронну пошту, визначеною п.п. 2.5. Договору як один із офіційних каналів комунікації: bogdan/ ІНФОРМАЦІЯ_1 направив відповідачу повідомлення (вих. № 241/Ю- 2 від 20.04.2023 р.) про відмову від Договору фінансового лізингу № ЧГ-1653 від 23.11.2021 р. (через прострочку заборгованості більше ніж 60 днів, п.п. 8.2.1. Договору) та вимогу про повернення об`єкту фінансового лізингу шляхом самостійного доставляння лізингодавцю до 17:00 год. 03 травня 2023 року.

Згідно п. 8.4.1. Договору визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 8.2. Загальних умов Договору, Договір вважається розірваним (припиненим) на 10 (десятий) календарний день з дня надіслання відповідного письмового повідомлення лізингодавцем на адресу лізингоодержувача.

Враховуючи особливості Закону України «Про фінансовий лізинг» (ч.7 ст.17) повідомлення сторони Договору фінансового лізингу про відмову від Договору, згідно з якою сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло 10 календарних днів з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається, ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» вважає відповідача повідомленою стороною про факт односторонньої відмови від Договору фінансового лізингу № ЧГ-1653 від 23 листопада 2021 року не пізніше 30.04.2023 року.

Дію Договору припинено датою 30.04.2023 року на підставі односторонньої відмови лізингодавця від Договору; автомобіль вартістю 189 204,87 грн. не повернутий та заборгованість не обслуговується; за фізичною особою ОСОБА_1 як за дізингоодержувачем обліковується не погашена заборгованість за Договором фінансового лізингу № ЧГ-1653 від 23.11.2021 року, що складається з: несплаченої вартості об`єкту лізингу та простроченої заборгованості по винагороді лізингодавця, що нарахована на крайній місяць дії Договору фінансового лізингу.

З вартості автомобіля 189 204,84 грн. відповідачем сплачено: 40 830,41 грн. як авансовий лізинговий платіж та лізинговий платіж із відшкодування вартості об`єкта лізингу у грудні 2021 -червні 2022 р.р. в сумі 8431,62 грн. (40 830,41+8431,61), всього 49 262,02 грн. Несплаченою частиною, що відшкодовує вартість автомобіля є сума у розмірі 139 942,85 грн.

Розмір заборгованості зі сплати винагороди (комісії) лізингодавця визначений Графіком внесення лізингових платежів складає 53 507,81 грн.

В Договорі спосіб врахування коштів, отриманих від Клієнта, визначено п. 2.4., а саме: при надходженні лізингових платежів від лізингоодержувача сторони узгодили наступну черговість виконання лізингоодержувачем своїх грошових зобов`язань за Договором: оплата сум компенсації витрат, понесених лізингодавцем та невідшкодованих лізингоодержувачем; оплата сум штрафних санкцій (пеня, штраф), які підлягають сплаті за порушення зобов`язань за Договором; оплата простроченої заборгованості з нарахованої винагороди (комісії) Лізингодавця; оплата простроченої заборгованості з нарахованого

лізингового платежу, що відшкодовує вартість Об`єкта лізингу; оплата поточної заборгованості з нарахованої винагороди (комісії) Лізингодавця; оплата поточної заборгованості з нарахованого лізингового платежу, що відшкодовує вартість Об`єкта лізингу.

Враховуючи можливості, визначені у п.8 ч.1 ст. 20 «Права та обов`язки лізингодавця» Закону України «Про фінансовий лізинг», якою визначено, що лізингодавець має право, у разі його відмови від договору фінансового лізингу та через неповернення лізингоодержувачем об`єкта Фінансового лізингу на вимогу лізингодавця в терміни, передбачені договором фінансового лізингу, вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу.

За загальним правилом, припинення дії договору не спричиняє припинення зобов`язань, які виникли під час його дії. Так, невиконаними лишаються зобов`язанням відповідача з відшкодування усієї вартості предмету лізингу, у відповідності до правової конструкції п.8 ч.1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Крім цього, у лізингоодержувача є непогашена поточна заборгованість з виплати винагороди (комісії) лізингоодавця, розрахована на момент припинення дії Договору.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, є наступним: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі, зазначеному у доданому до цієї позовної заяви платіжному дорученні; витрати на досудову роботу, а також інші витрати на поштовий зв`язок - згідно фіскальних чеків УДППЗ «Укрпошта» або чеків/квитанцій кур`єрської служби «Нова пошта» чи іншого кур`єра, по факту понесених витрат; витрати для відрядження на відвідання представником судових засідань; витрати на правову допомогу адвоката Лисенка Д.В.; витрати (на умовах післяоплати) на правову допомогу згідно Договору про надання правової допомоги № 2001 від 20.01.2023 р. у розмірі (для суду 1-ої інстанції), виходячи з наступного: базове комплексне обслуговування - 6000,00 грн., участь виконавця або залученого ним на умовах субпідряду адвоката в судовому засіданні під час розгляду позовної заяви, скарги, клопотання (при знаходженні суду в межах м. Києва), за межами міста Києва - з врахуванням витрат на доїзд до приміщення суду - 1500,00 грн. за один судодень (до 3-х годин, до цього часу входить час очікування призначеного судового засідання, відкладеного через завантаженість суду, кожна повна чи неповна наступна година - 200,00 грн.).

У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу у розмірі 193 450,66 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» заборгованість у розмірі всіх несплачених лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу за договором фінансового лізингу № ЧГ-1653 від 23 листопада 2021 року у розмірі 139 942 грн. 85 коп. та заборгованість по несплаченій винагороді лізингодавцю у розмірі 53 507 грн. 81 коп., а всього заборгованості у розмірі 193 450 грн. 66 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 (на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» суму сплаченого судового збору в розмірі 2901 грн. 76 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, та не взято до уваги, що правочин є недійсним.

11 квітня 2024 року від ТОВ «Авентус Лізинг» надійшов відзив, в якому просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не

відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

З огляду на вказане та враховуючи баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до вередо наявність порушення умов договору лізингу зі сторони відповідача, в наслідок чого утворилась заборгованість.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції.

Судом встановлено, що позивач ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» є надавачем фінансових послуг - лізингодавцем (види економічної діяльності: 64.91 Фінансовий лізинг (основний)), та здійснює таку діяльність у відповідності до розпорядження Нацкомфінпослуг № 1766 від 03.10.2018 р. про взяття на облік ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» як особи, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги (фінансового лізингу).

ОСОБА_1 01.11.2021 року звернувся до ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» із заявою-анкетою на отримання послуг з фінансування та укладення договору фінансового лізингу (а.с.19).

23.11.2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» укладено Договір фінансового лізингу №ЧГ - 1653 (а.с. 11-18).

Згідно з п.1.1. Загальних умов Договору лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу майно (далі - «Об`єкт лізингу»), найменування, марка, модель, рік випуску, характеристики, ціна постачальника, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу тa сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору.

Пунктом 2.1. зазначеного договору передбачено, що всі платежі за користування Предметом лізингу лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті Україні (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингоодержувача не пізніше за дату та в сумі, які встановлені для їх оплати відповідно до Графіка платежів.

Згідно із п. 8.2. договору лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей Договір (відмовитися від Договору) та вилучити предмет лізингу у наступних випадках: п.п. 8.2.1. Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) і/або інший платіж, передбачений Договором, та прострочення оплати становить більше 30 (тридцяти) днів з дня настання строку платежу.

Відповідно до підп. 8.4.1 у цьому випадку Договір вважається розірваним (припиненим) на 10 (десятий) календарний день з дня надіслання відповідного письмового повідомлення лізингодавцем на адресу лізингоодержувачу.

Згідно п. 8.3. Договору у разі виникнення будь-якої з підстав, передбачених п.8.2.1. - 8.2.4. цих Загальних умов договору, лізингодавець направляє лізингоодержувачу повідомлення з вимогою усунути існуючі порушення або достроково викупити предмет лізингу, сплативши лізингодавцю суму викупу, згідно до п. 7.4. Загальних умов договору.

Відповідно до п.п. 9.2.2. лізингоодержувач зобов`язаний вчасно та у повному обсязі сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, а також інші платежі відповідно до умов договору, а також штрафні санкції відповідно до положень Договору та інші платежі, які пов`язані з використанням Предмета лізингу виключно на рахунки лізингодавця.

У разі закінчення строку фінансового лізингу, а також у разі дострокового припинення договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу, повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором фінансового лізингу (п.п. 9.2.6 договору).

Згідно п.п. 9.2.7. договору у разі закінчення строку договору фінансового лізингу та/або дострокового розірвання договору, лізингоодержувач повинен зняти Предмет лізингу з обліку державної реєстрації та передати лізингодавцю постійні реєстраційні документи на Предмет лізингу.

Відповідно до п.п. 9.4.1., 9.4.4. зазначеного договору лізингодавець зобов`язаний вимагати усунення будь-яких порушень, що призвели до обмеження права власності лізингодавця на Предмет лізингу; прийняти Предмет лізингу в разі дострокового розірвання Договору фінансового лізингу.

Позивач свої зобов`язання своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав, зокрема придбав предмет лізингу, а саме: автомобіль «ОРЕL ASTRA» (бувший у використанні), VIN (номер шасі/кузову) НОМЕР_1 , колір чорний, рік випуску 2010, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість автомобіля 189 204,87 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серіх НОМЕР_3 автомобіль «ОРЕL ASTRA», VIN (номер шасі/кузову) НОМЕР_1 , колір чорний, рік випуску 2010, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ТОВ «АВЕНТУС-ЛІЗИНГ» (а.с.23).

Згідно з Актом прийому-передачі від 23.11.2021 року, автомобіль, який є предметом лізингу був отриманий ОСОБА_1 від ТОВ «АВЕНТУС-ЛІЗИНГ» (а.с.22), однак належного виконання за цим Договором лізингодавець не отримав, так як відповідач ОСОБА_1 не виконав визначений Договором графік сплати платежів, чим порушив умови Договору.

10.04.2023 року ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» засобом поштового зв`язку та на електронну адресу направив ОСОБА_1 повідомлення про усунення порушення за Договором фінансового лізингу щодо погашення несплаченої заборгованості згідно з графіком платежів за Договором фінансового лізингу у строк до 23 год. 59 хв. 19.04.2023 (а.с.28).

За змістом п. 8.4 загальних умов Договору, у разі якщо протягом 10 календарних днів з дати направлення відповідного повідомлення, з метою досудового врегулювання, лізингоодержаувач не усуне визначені в повідомленні порушення або не викупить об`єкт лізингу, а також при настанні обставин, передбачених п. 8.2.5 загальних умов договору, лізингодавець направляє на адресу лізингоотримувача, вказану в договорі, цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від договору (його розірвання) і повернення об`єкта лізингу лізингодавцю. Лізингоодержувач або його законний представник, зобов`язаний за свій кошт протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю за адресою, вказаною в повідомленні.

20.04.2023 року позивач засобом поштового зв`язку та на електронну адресу відповідачу направив повідомлення про одностороннє розірвання Договору фінансового лізингу та вимогу про повернення об`єкту фінансового лізингу (а.с. 29-31).

Судом першої інстанції вірно визначено та застосовано норми матеріального права, якими регулюються правовідносини.

Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно із вимогами ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

З огляду на зазначене та враховуючи параграф 1 глави 58 ЦК України вбачається, що у ч.2 ст.806 ЦК України закріплена норма, яка відсилає до загальних положень про договір найму (параграф 1 глави 58 ЦК), тому до договору лізингу можуть застосовуватися лише норми параграфу 1 глави 58 ЦК України, а не інші параграфи цієї глави.

Таку правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі №910/2153/19, від 31 жовтня 2019 року у справі №910/2219/19, від 21 листопада 2019 у справі №910/2233/19, від 15 січня 2020 року у справі №910/2242/19.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються спеціальним Законом України «Про фінансовий лізинг», який визначає загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», предметом договору лізингу (далі - предмет лізингу) може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Частини 2, 3 статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», передбачають, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має

бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.

У частинах 1, 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків, у тому числі оплати ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу, та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства.

Крім цього, згідно з ст.15 Закону України «Про фінансовий лізинг» (у редакції, що діяла на час укладення договору) договір фінансового лізингу укладається в письмовій формі. Договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору.

Як зазначалось судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів того, що перед та на момент укладення договору фінансового лізингу ОСОБА_1 заявляв вимогу щодо нотаріального посвідчення договору.

Таким чином, спеціальними нормами Закону України «Про фінансовий лізинг», які мають пріоритет перед нормами ч.2 ст.799 ЦК України передбачено, що договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору.

Колегія суддів вважає, що скаржник не довів, що заявляв вимогу щодо нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу до його укладення чи під час укладення.

З червня 2022 року скаржник не здійснював оплати на виконання договору лізингу між сторонами, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за період з 21.12.2021 року по 09.06.2022 рік в сумі 139 942,85 грн.

Обов`язок сплати лізингових платежів до моменту припинення дії договору існує за лізингоодержувачем в силу загальних норм цивільного законодавства, яке визначає, що договір є обов`язковим до виконання (ст.629 ЦК України) та на підставі умов самого договору.

Таким чином, позивачем виконані умови договору та передано предмет лізингу ОСОБА_1 , а останнім не виконано належним чином зобов`язання щодо сплати платежів передбачених умовами договору фінансового лізингу №ЧГ-1653 від 23.11.2021 року, що призвело до утворення простроченої заборгованості в сумі 139 942,85 грн., крім цього, у відповідача є непогашена поточна заборгованість з виплати винагороди (комісії) Лізингоодавця, розрахована на момент припинення дії Договору в розмірі 53 507,81 грн.

Апеляційна скарга не містить доводів, які не були викладені скаржником у відзиві на позовну заяву, та не були спростовані під час розгляду справи у суді першої інстанції, в тому числі щодо тверджень про недійсність правочину.

Безпідставними є посилання заявника апеляційної скарги на відповідну судову практику Верховного Суду, оскільки висновки у зазначених справах, і у справі, яка переглядається, як і встановлені фактичні обставини, є різними, у кожній із цих справ суди виходили з конкретних обставин та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до цитування нормативних актів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2024 у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2024 року.

Головуючий

Судді: