КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Роєнком Євгенієм Вікторовичем, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило: стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № R01.00606.003785018 від 21.03.2018 у розмірі 93 295,62 грн., з яких: 59 536,23 грн. - заборгованість за основним боргом та 33 759,39 грн. - заборгованість за відсотками; відшкодувати понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 21.03.2018 ОСОБА_1 уклала із АТ "Ідея Банк" кредитний договір № R01.00606.003785018 від 21.03.2018.

07.07.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № R01.00606.003785018 від 21.08.2018 перейшло до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

При цьому, відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № R01.00606.003785018 від 21.08.2018 у розмірі 93 295,62 грн., з яких: 59 536,23 грн. - заборгованість за основним боргом та 33 759,39 грн. - заборгованість за відсотками.

За вказаних обставин та враховуючи не виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань з повернення суми кредиту та відсотків, позивач просив позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.07.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за Кредитним договором № R01.00606.003785018 від 21.08.2018 у розмірі 93 295,62 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. (а.с.164-170).

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених у позовній заяві, а також відсутні первинні документи, оформлені відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Зазначає, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не можна вважати належним та допустимим доказом на підтвердження обставин, викладених позивачем у позовній заяві, оскільки з його змісту неможливо встановити дійсний розмір заборгованості. Вказує, що строк виконання зобов`язання за всією сумою, пред`явленою до стягнення, не настав, а отже, у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачем.

Також, зазначає, що у матеріалах справи відсутні належним чином завірені копії повідомлень про відступлення права вимоги АТ "Ідея Банк", відсутні належним чином завірені копії журналу зареєстрованих поштових відправлень, рекомендовані поштові повідомлення про вручення чи невручення повідомлень про відступлення права вимоги та про порядок погашення заборгованості за кредитним договором боржнику.

При цьому, вважає, що судом першої інстанції взято до уваги докази, які не були подані позивачем у встановлений строк, та які не повинні були прийматися судом першої інстанції під час розгляду даної справи, оскільки позивач не обґрунтував неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від нього (а.с.177-183).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 23.09.2024 відстрочено відповідачці сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення; відкрито апеляційне провадження у справі; надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи (а.с.191-193).

10.10.2024 до суду надійшов відзив позивача на позовну заяву, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що на підтвердження заявлених позовних вимог товариством було надано до суду копії відповідного кредитного договору, договору факторингу із відповідними додатками та розрахунок заборгованості за договором, які апелянт належними доказами не спростував. При цьому, позивач на спростування відповідних тверджень, викладених апелянтом у відзиві на позовну заяву, подав разом із відповіддю на відзив ряд документів, зокрема виписку по рахунку та детальний розрахунок заборгованості від первісного кредитора за відповідним кредитом, що, у свою чергу, підтверджує наявність відповідної заборгованості та перерахунку (надання) кредитних коштів (а.с.201-210).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на апеляційну скаргу просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка та/або її представник повторно не з`явилися в судове засідання, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, судове засідання призначене на 28.11.2024 було відкладене за клопотанням представника відповідачки (а.с.214, 215). У судове засідання 12.12.2024 ні відповідачка, не повідомивши про причини неявки, ні її представник знову не з`явилися. Від представника відповідачки вдруге надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на повторну неявку в судове засідання відповідачки та її представника, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, а також визначені процесуальним законом строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.03.2018 між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R01.00606.003785018, п. 1.1 якого визначено, що банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 82 475,21 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 кредитного договору позичальник укладенням цього договору дає доручення банку, а банк, за дорученням позичальника, надає кредит у день підписання даного договору шляхом переказу коштів в сумі 82 475,21 грн. Банк надає кредит строком на 76 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку позичальника для зарахування за призначенням. За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 21,59 % річних від залишкової суми кредиту.

07.07.2023 між ПАТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 07072023, за умовами якого ПАТ «Ідея Банк» відступає, а Товариство приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 2.2 Договору факторингу право вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладення цього договору, та надсилається клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладення цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №R01.00606.003785018 від 21.03.2018 у розмірі 93 295,62 грн., з яких: 59 536,23 грн. - заборгованість за основним боргом, 33 759,39 грн. - заборгованість за відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується як факт укладення відповідачем кредитного договору та отримання коштів, так і факт наявності у відповідача перед позивачем, як новим кредитором, заборгованості за вищевказаним договором у заявленому розмірі.

Колегія суддів погоджується з указаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано суду належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Так, зокрема, факт отримання відповідачкою кредитних коштів за кредитним договором від 21.03.2018 та наявність у відповідачки заборгованості у заявленому до стягнення розмірі підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунком заборгованості, детальним розрахунком заборгованості від первісного кредитору, випискою по рахунку, копіями кредитного договору та договору факторингу.

При цьому, слід зауважити, що згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Натомість, відповідачем не спростовано відсутності у нього заборгованості за кредитним договором або наявності заборгованості в іншому розмірі, зокрема не надано контррозрахунку, доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором матеріали справи також не містять.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги докази, подані позивачем до суду разом із відповіддю на відзив, колегія суддів відхиляє, оскільки положеннями чинного ЦПК України, зокрема ч. 4 ст. 179 ЦПК України, передбачена можливість сторонам справи надавати докази, які не були подані разом із позовом та/або відзивами, разом із наданням відповідей на відзиви та/або заперечення на відповіді в обґрунтування викладених у цих заявах по суті обставин. В даному випадку позивачем в межах встановленого судом строку та встановленої можливості законом надано заперечення на позицію відповідача по суті спору у формі відповіді на відзив разом із доказами, які її обґрунтовують.

Щодо посилань апелянта на те, що він не був повідомлений про укладення договору про передачу права вимоги новому кредитору, слід зауважити, що саме по собі неотримання повідомлення про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора, адже, боржник не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Також є необґрунтованими доводи відповідачки про безпідставність нарахування відсотків, з посиланням на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки указана норма закону звільняє позичальника від відповідальності за ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штраф, пеня) на період дії правового режиму воєнного стану, проте не звільняє від договірного обов`язку позичальника сплати передбачених договором відсотків за користування грошовими коштами, сума і період нарахування підтверджується належними доказами наявними у матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності рішення не гуртуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення та враховуючи надану судом відстрочку відповідачці у сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, з останньою підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Роєнком Євгенієм Вікторовичем - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 13 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова