Справа №173/1028/24
Провадження №2-о/173/51/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

За участю: заявниці - Руденької Л.Г

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами окремого провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство Оборони України про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

28.03.2024 року до суду звернулася заявниця, ОСОБА_1 , із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Верхньодніпровська міська рада.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2024 року подана заява залишена без руху та заявниці наданий строк для усунення виявлених недоліків.

12.04.2024 року заявницею усунені виявлені недоліки. Заінтересованою особою у справі визначене Міністерство Оборони України.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження з викликом учасників розгляду справи на 05.07.2024 року.

17.06.2024 року проведений перерозподіл справи іншому складові суду. Справа призначена до розгляду на 30.09.2024 року.

29.07.2024 року від заінтересованої особи надійшли письмові пояснення.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

30.09.2024 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно поданої заяви заявниця просить встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши їх сином і матір`ю.

В обґрунтування заявлених вимог посилаючись на наступне: 01.11.2023 року її син, ОСОБА_2 , загинув поблизу н.п. Вербове Запорізької області виконуючи свій військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність..

Вона має право на тримання одноразової грошової допомоги як сім`ї загиблого.

Але звернувшись до територіального центру комплектування і соціальної підтримки в документах були виявлені розбіжності.

Вона була одружена із гр. ОСОБА_3 . В 1993 році шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу вона повернула своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Але у визначений законом термін вона не звернулась до міграційної служби про заміну свого паспорта громадянина України.

Коли в неї народився син ОСОБА_5 , в 2003 році, в її паспорті її прізвище було « ОСОБА_6 », тому і в свідоцтві про народження дитини в графі мати зазначена « ОСОБА_7 », та прізвище дитини було « ОСОБА_6 » ОСОБА_5 , по батькові « ОСОБА_8 ».

В 2023 році біологічний батько дитини, ОСОБА_9 визнав своє батьківство по відношенню до сина - ОСОБА_10 . Тому були внесені зміни до актового запису про народження її сина та змінене прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_11 », а по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_12 ».

В 2004 році вона отримала новий паспорт на своє дівоче прізвище « ОСОБА_4 ».

В зв`язку з даними розбіжностями вона не може подати заявку на отримання вищезазначеної допомоги, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що ОСОБА_2 , є її сином. Будь-яких сумнів з приводу цього факту ні в кого не виникало. Але в залежності від того, що в документах виявились розбіжності на даний час заінтересованою особою ставиться під сумнів факт родинних відносин між нею та сином.

Заінтересована особа, представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. В задоволенні заявлених вимог просить відмовити посилаючись на наявність спору та про розгляд даної справи в порядку позовного провадження.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст заявлених вимог, заслухавши заявницю, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , загинув поблизу н.п. Вербове Запорізької області виконуючи свій військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність, що підтверджується копією сповіщення про загибель та копією свідоцтва про смерть.

Заявниця зазначає, що вона як мати відповідно до чинного законодавства має право на отримання одноразової грошової допомоги як сім`ї загиблого.

Але звернувшись до територіального центру комплектування і соціальної підтримки в документах були виявлені розбіжності, що унеможливлює реалізувати їй це право.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення із змінами і доповненнями від 25.05.1998 року - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 7 зазначеної Постанови передбачено, що відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

На підтвердження факту родинних відносин між нею та ОСОБА_13 ,. заявниця наводить наступні доводи.

Заявниця була одружена із гр. ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб сері НОМЕР_1 від 21.04.1989 року, в якому зазначено, що гр.. ОСОБА_3 і ОСОБА_1 одружились ІНФОРМАЦІЯ_3 і після реєстрації шлюбу нареченій присвоєне прізвище « ОСОБА_6 ». Таким чином документально підтверджується факт дошлюбного прізвища заявниці « ОСОБА_4 » та зміна прізвища після укладення шлюбу на « ОСОБА_6 ».

В 1993 році шлюб між заявницею та ОСОБА_3 був розірваний. Після розірвання шлюбу заявниця повернула своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 . Таким чином документально підтверджується факт відновлення заявницею дошлюбного прізвища « ОСОБА_4 » після розірвання шлюбу. Заявниця зазначає, що у визначений законом термін вона не звернулась до міграційної служби про заміну свого паспорта громадянина України. В зв`язку з чим коли в неї народився син ОСОБА_5 , в 2003 році, в її паспорті її прізвище було « ОСОБА_6 », тому і в свідоцтві про народження дитини в графі мати зазначена « ОСОБА_7 », та прізвище дитини було « ОСОБА_6 » ОСОБА_5 , по батькові « ОСОБА_8 ».

В 2023 році біологічний батько дитини, ОСОБА_9 визнав своє батьківство по відношенню до сина - ОСОБА_10 . Тому були в несені зміни до актового запису про народження її сина та змінене прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_11 », а по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_12 », що підтверджується копією свідоцтва про встановлення батьківства серії НОМЕР_3 з якого вбачається, що ОСОБА_9 визнаний батьком дитини ОСОБА_14 .

В 2004 році, тобто після народження сина заявниця отримала новий паспорт на своє дівоче прізвище « ОСОБА_4 », що підтверджується копією паспорта, в якому зазначена дата його видачі 11 листопада 2004 року.

Факт родинних відносин між заявницею і померлим ОСОБА_2 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою заявниці. ОСОБА_2 , був її братом. Так як мати не змінювала паспорт виникли невідповідності щодо підтвердження факту родинних відносин. Але вони проживали всі разом ні в кого не було сумнівів з приводу того, що ОСОБА_2 , був сином ОСОБА_1 .

Факт родинних відносин між заявницею і ОСОБА_2 , підтверджується і наданими письмовими доказами.

Так сповіщення про загибель солдата, ОСОБА_2 , було направлено саме заявниці, ОСОБА_1 . В самому сповіщенні зазначено, що загинув син заявниці ОСОБА_2 .

З наведених вище доказів наданих заявницею встановлено, що заявниця змінювала дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_6 » і після розірвання шлюбу знову відновила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». ОСОБА_13 , до визнання стовного нього батьківства гр. ОСОБА_9 , також мав прізвище « ОСОБА_6 ».

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, достовірними та такими, що підтверджують факт родинних відносин між заявницею і померлим ОСОБА_2 , а саме, що заявниця є матір`ю ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Будь-яких доказів на спростування даного факту заінтересованою особою, Міністерством оборони України не надано. Натомість направляючи сповіщення заявниці про загибель ОСОБА_2 , Міністерство оборони України підтвердило факт родинних відносин між ними, сповіщаючи заявницю про загибель її сина.

Щодо заперечень заінтересованої особи з приводу розгляду даної справи в порядку позовного провадження, то згідно практики Верховного суду України роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги та встановити факт родинних відносин між заявницею і ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнавши їх матір`ю і сином.

Встановлення даного факту, потрібне заявниці для отримання допомоги за загиблого сина. В іншому порядку заявниця не має можливості вирішити дане питання.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Тому понесені заявницею судові витрати покладаються на заявницю і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293, 315 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство Оборони України, юридична адреса: 03168 просп. Повітрофлотський, 6 м. Київ, , - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнавши їх матір`ю і сином.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10.10.2024 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 24.10.2024 року

Дата набрання законної сили: 12.11.2024 року.