ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8711/24 Справа № 201/9156/22 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів і витрат,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кулікова Ганна Дмитрівна

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

В провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів і витрат.

ОСОБА_1 17 листопада 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів та судових витрат. Позовні вимоги не змінювалися, не уточнювалися і не доповнювалися. Позивач в своєму позові та з представником посилаються на те, що 03 березня 2022 року він, позивач ОСОБА_1 , здійснив помилкове перерахування грошових коштів відповідачу ОСОБА_2 у сумі 50 000,00 грн. з власного дебетного рахунку на картку відповідача. В подальшому, внаслідок збереження неправильних реквізитів платежу у додатку «Приват24» позивач здійснив помилкове перерахування коштів відповідачу ще два рази 05 березня 2022 року у сумі 21 000,00 грн. та 10 березня 2022 року у сумі 13 000,00 грн. Про те, що платежі були здійснені помилково, позивач дізнався у липні 2022 року, коли отримав повну виписку руху грошових коштів по його рахунках. У банку позивачу повідомили реквізити отримувача коштів та пояснили, що він має звернутися до суду, щоб повернути гроші. Помилковість своїх дій позивач пояснює важким психологічним станом на початку збройної агресії. Звернення до відповідача з поясненням причин помилковості перерахування вказаних коштів та прохання повернути вказані кошти відповіді не отримали.

Позивач вважає, що відповідач своїми діями порушив його права та інтереси, а тому позивач просив стягнути з нього на його користь грошові кошти у вказаній сумі і суму судового збору.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів і витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

30.07.2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кулікова Г.Д. подано апеляційну скаргу, в якій ставиться вимога про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що перераховані позивачем відповідачу грошові кошти були використані відповідачем на придбання планшетів для ВСУ за домовленістю з позивачем. При цьому, суд не зазначив на підставі яких доказів, окрім припущень відповідача, суд встановив наявність такої домовленості між позивачем та відповідачем.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

03.09.2024 року до Дніпровського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 адвоката Карнаушенка А.А. надійшоввідзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 84000,00 грн., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

03 березня 2022 року позивач ОСОБА_1 здійснив перерахування грошових коштів відповідачу ОСОБА_2 у сумі 50 000,00 грн. з власного дебетного рахунку на картку відповідача. В подальшому, позивач здійснив перерахування коштів відповідачу ще два рази 05 березня 2022 року у сумі 21 000,00 грн. та 10 березня 2022 року у сумі 13 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує частиною 1 статті 202, частиною 1 статті 205, частино 1 статті 206, частиною 2 статті 207 ЦК України, а також п. 3 частини 1 статті 208, ч. 1 статті 638, ст. 1212, ч. 2 статті 1216 і ст. 536 ЦК України, правовими позиціями Верховного Суду.

Позивач вважає, що відповідач своїми діями порушив його права та інтереси, а тому позивач просив стягнути з нього на його користь грошові кошти у вказаній сумі і суму судового збору. Гроші безпідставно отримані відповідачем і використані, позивачу відповідачем в повній сумі не повернуті, на прохання позивача добровільно вирішити спір відповідач не відповів нічого. Позивачу завдана шкода. Звернення до правоохоронних органів ні до чого не призвели, в добровільному порядку спір не вирішено і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовні вимоги підлягаючими не задоволенню з наступних підстав.

Суд погоджується з думкою відповідача про те, що позивач власноруч здійснив неодноразові дії щодо перерахування коштів на рахунок відповідача через додаток «Приват24», який вимагає особистої перевірки даних отримувача коштів, суми переказу та підтвердження паролю.

Цей факт також не заперечувався представником позивача під час розгляду справи.

Суд критично сприймає доводи представника позивача про те, що номер рахунку відповідача був наданий її чоловіком, з яким позивач мав фінансові стосунки та гроші перераховувались саме чоловікові, оскільки позивачем не надано суду належних та допустим доказів з цього приводу.

Позивач тричі перерахував відповідачці кошти, знаючи, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків).

Позивач добровільно, самостійно, на власний розсуд, без рахункової помилки та недобросовісності відповідачки перерахував тричі кошти у встановленому ним особисто розмірі, які не є його обов`язковим платежем, що є підставою для відмови у задоволенні позову, що відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного суду від 11 січня 2023 року № 548/741/21.

Відтак, твердження позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, спростовуються вищевказаними обставинами та нічим об`єктивно не підтверджуються, а тому суд першої інстанції вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити, оскільки суду не надано та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження доводів зазначених позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки ці висновки ґрунтуються на ретельному аналізу доказів, що є у матеріалах цивільної справи.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів свої вимоги належними доказами.

При таких обставинах висновки суду першої інстанції про відсутність доказів для задоволення позовних вимог логічні та підтверджені матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кулікова Ганна Дмитрівназалишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: