ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1688/24 Справа № 203/885/23 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Халаджи О.В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області, про вчинення дій шляхом зобов`язання надати доступ до приладу обліку холодного водопостачання та зняття контрольних показників (суддя першої інстанції Єдаменко С.В.),

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2023 року представник КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області, про вчинення дій шляхом зобов`язання надати доступ до приладу обліку холодного водопостачання та зняття контрольних показників, в якому просив зобов`язати відповідачів надати доступ до приладу обліку холодного водопостачання та зняття контрольних показників, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Заочним рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 04липня2023 року позовну заяву Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області, про вчинення дій шляхом зобов`язання надати доступ до приладу обліку холодного водопостачання та зняття контрольних показниківзадоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 надати доступ представнику Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до приладу обліку холодного водопостачання для здійснення повірки та зняття контрольних показників, який розташований в квартирі АДРЕСА_1 з метою виконання вимог припису Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № 002069 від 26 грудня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради судовий збір в розмірі 2 684 грн., а саме по 894,66 грн. з кожного.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалення нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також порушення її права на справедливий судовий розгляд, захист прав та інтересів гарантованих Конституцією України та нормами міжнародного права.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів належного уповноваження Станіслава Чернобая діяти в інтересах КП «Дніпроводоканал», а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі ч.1 ст. 377 ЦПК України.

Також наголошує, що відповідачів належним чином не було повідомлено про розгляд справи, а матеріали справи не містять докази надання позивачем суду копій позовної заяви з додатками відповідно до кількості учасників справи та направлення їх відповідачам.

Через неналежне повідомлення відповідачів у них не було можливості, зокрема у апелянта надати докази на підтвердження статусу особи з інвалідністю II групи, що призвело до незаконного стягнення з неї судового збору. Також звертає увагу, що позивачем при подачі позовної заяви було порушено вимоги законодавства щодо сплати судового збору, скільки позов немайнового характеру було пред`явлено до чотирьох відповідачів і він підлягає сплаті за кожного.

Вважає, що судом першої інстанції незаконно повторно встановлено та надано оцінку порушенням КП «Дніпроводоканал», які вже були предметом судового дослідження у адміністративних справах №160/1217/20 та №160/14845/21 та відображені у судових рішеннях, які набрали законної сили.

Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність неправомірних дій відповідачів щодо недопущення у встановленому порядку працівників КП «Дніпроводоканал» до свого житла для огляду лічильника. Звертає увагу, що суду не надано доказів належного повідомлення відповідачів за 15 днів про дату та час контрольного зняття показань, а наявні в матеріалах справи поштові документи містять суперечливу інформацію.

Також вважає, що суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, зокрема ті які стосуються реалізації механізму захисту державою прав споживачів у сфері водопостачання та водовідведення. Зокрема зазначає, що КП «Дніпроводоканал» Головним управлінням Держспоживслужби в Дніпропетровській області винесено припис від 26.12.2019 року про усунення порушень та зобов`язано його привести нарахування за адресою відповідачів у відповідність до об`ємів, визначених приладом обліку. А тому виконання припису не залежить від дій відповідачів, оскільки стосується взаємовідносин КП «Дніпроводоканал» та ГУ Держспоживслужби в Дніпропетровській області, як органу державного нагляду та контролю При цьому вважає неправомірним звернення КП «Дніпроводоканал» до суду із зазначеним позовом, та перекладення на відповідачів, як споживачів послуг обов`язку надати доступ до лічильника для виконання такого припису.

04 квітня 2024 року ОСОБА_2 принесена апеляційна скарга, в якій я вона просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачі є власниками спірної квартири. На підставі запитуваних даних суд встановив,що відповідачі значаться зареєстрованими в спірній квартирі, а тому відсутні підстави для зобов`язання відповідачок здійснювати будь-які дії щодо майна. Позивачем не зазначено ідентифікуючих даних приладу обліку. Позивачем не доведено, що у відповідачів наявний будь-який прилад обліку води на день звернення з позовом, який перебуває на абонентському обліку у КП «Дніпроводоканал». Залишено поза увагою той факт, що позивач зняв лічильник з абонентського обліку ще 11.11.2010 року та проводить нарахування за нормами споживання, що підтверджується самим актом та встановлено рішенням в адміністративній справі №160/1217/20 від 13.07.2020 року.

Від КП «Дніпроводоканал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що зазначені у скарзі доводи, аналогічні доводам позовної заяви, зазначає, що у них на виконанні дійсно перебуває припис від 26.12.2019 року, який вони в змозі виконати тільки після проходження державної повірки приладу обліку розташованого в квартирі відповідачів. Крім того наголошує, що він як виконавець комунальної послуги відповідно до закону має право на доступ до житла, інших об`єктів нерухомого майна для перевірки показань приладів обліку, а споживачі забезпечують такий доступ. З 2021 року представника позивача не мають можливості потрапити до приладу обліку холодного водопостачання в квартирі відповідачів, про що складено відповідні акти та направлено офіційні листи для погодження дати та часу надання доступу до зазначених приладів. Однак відповідачі так і не надали доступу до приладу обліку у зв`язку із чим на позивача органами Дрежспоживслужби було накладено штрафні санкції.

Щодо розміру судового збору зазначав, що вони сплатили його відповідно до вимог законодавства, а суд врахував кількість відповідачів та стягнув з кожного по 894,66 грн. Щодо наявності в апелянта групи інвалідності зазначає, що вона належним чином повідомлена про розгляд справи не надала суду першої інстанції відповідних документів про інвалідність. Вважає, що відповідачі навмисно не отримували поштову кореспонденцію.

Представник КП «Дніпроводоканал» просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року та ухвалою апеляційного суду від 10 січня 2024 року справу призначено до розгляду на 23 січня 2024 року о 10 годині 00 хвилин.

23 січня 2024 року розгляд справи було відкладено на 13 лютого 2024 року на 11 годину 00 хвилин.

12 лютого 2024 року до Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про повернення справи до суду першої інстанції для розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області, про вчинення дій шляхом зобов`язання надати доступ до приладу обліку холодного водопостачання та зняття контрольних показників було знято з апеляційного розгляду та повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2024 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року залишено без задоволення.

04 квітня 2024 року ОСОБА_2 звертається до Дніпровського апеляційного суду з оскарженням заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року у загальному порядку, в у скарзі зазначає, що ОСОБА_4 не доведено належними доказами, що у відповідачів наявний будь-який прилад обліку води на день звернення з позовом, який перебуває на абонентському обліку у КП «Дніпроводоканал».

Наголошує на тому, що позовні вимоги створюють загрозу неправомірного втручання у право власності.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що відповідачі були повідомлені про розгляд справи належним чином. Всі судові повістки повертались до суду першої інстанції з поміткою «За закінченням терміну зберігання». Наявні в матеріалах справи поштові відправлення не є належними доказами направлення судових документів відповідачам, оскільки не містять обов`язкових реквізитів.

В матеріалах справи відсутні докази надання суду позивачем копій позовної заяви з додатками відповідно до кількості учасників справи, а також направлення судом відповідачам таких копій.

Зазначає, що припис ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області як індивідуальний акт стосується виключно прав визначеної в акті особи, в даному випадку ОСОБА_1 , але не створює для неї жодних зобов`язань, та дія кого має певний строк.

Наголошує на тому, що лічильник, щодо якого було винесено припис, було незаконно знято позивачем з обліку ще у 2010 році.

ОСОБА_2 просила заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив скаргу ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення залишити без змін.

25.09.2024 року ОСОБА_2 було заявлено відвід складу суду, але після відмови їй у відводі, поскаржилась на погане самопочуття та попросила викликати їй невідкладну допомогу. Лікарі, перевіривши стан ОСОБА_2 не знайшли підстав для надання медичної допомоги. Розгляду справи було відкладено на 24 листопада 2024 року.

24 листопада 2024 року справу було відкладено у зв`язку із відпусткою судді Максюти Ж.І.

11 грудня 2024 року до будівлі Дніпровського апеляційного суду прибули ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Однак до зали судового засідання прибула тільки ОСОБА_2 і намагаючись зірвати судове засідання почала в агресивній формі висувати вимоги про виклик медичної допомоги спочатку їй, потім ОСОБА_1 . На зауваження суду не реагувала, всіляко намагалась зірвати розгляд справи, у зв`язку з чим була видалена із зали судового засідання.

У судовому засіданні представник КП «Дніпроводоканал» - Черновай С.О. висловив думку про необхідність розгляду справи за відсутністю відповідачів, оскільки у суді першої та апеляційної інстанцій останній всіляко намагаються зірвати розгляд справи. Просив оскаржуване рішення залишити без змін.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 були обізнані про час та місце розгляду справи. До зали судового засідання не прибули, знаходились у приміщенні апеляційного суду.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги, стосовно неналежного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції відповідачу направлялась кореспонденція за місцем їх реєстрації: АДРЕСА_2 , однак матеріалами справи встановлено, що поштові конверти повертались до суду першої інстанції з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема, принципів рівності та змагальності сторін.

У рішенні від 08 квітня 2010 року у справі «Гурепка проти України (№ 2)» (заява № 38789/04) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішенні від 13 грудня 2011 року у справі «Трудов проти Росії» (заява № 43330/09) ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість брати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова

повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У частині восьмій статті 128 ЦПК України зазначено, що днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставку судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що відповідачі у судові засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись

Апеляційний суд в оцінці висновку суду першої інстанції про повідомлення відповідачів про розгляд справи у суді першої інстанції врахував приписи частини восьмої статті 128 ЦПК України та дійшов висновку, що повернення повістки про виклик до суду з відміткою про такі причини повернення, як «за закінченням терміну зберігання», не є підтвердженням відмови названої сторони від одержання судової повістки чи про відсутність учасника справи за адресою, повідомленою суду, а отже, не свідчить про повідомлення такого учасника справи про судове засідання.

В оцінці спірних правовідносин суд зобов`язаний врахувати правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), в якій Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що повернення повістки про виклик до суду з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Доказів на підтвердження вжиття судом першої інстанції інших заходів з метою виклику в судове засідання відповідачів матеріали справи не містять.

Отже, у матеріалах справи немає доказів на підтвердження належного повідомлення відповідачів про розгляд справи судом першої інстанції. Процесуальні гарантії забезпечення справедливого розгляду справи стосовно відповідачів порушені через їх неналежне інформування про дату і час розгляду справи в суді першої інстанції.

Оскільки відповідачки в апеляційних скаргах зазначають, як довід апеляційної скарги, що справа була розглянута без їх належного повідомлення та процесуальних документів та позовної заяви вони не отримували, що є порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , на ім`я якої відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , з 05.08.1969 року, ОСОБА_2 з 11.11.1993 року та ОСОБА_3 з 28.07.1996 року, зареєстровані в кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 13 березня 2023 року за вх. №№№ 5427, 5428, 5429. (а.с.а.с.61, 62, 63)

Позивачем відповідно до державної програми забезпечення населення України постачаються послуги з водопостачання і водовідведення в кв. АДРЕСА_1 , де зареєстровані відповідачі, та відповідно, належить дійти висновку, що між КП «Дніпроводоканал» ДМР та відповідачами встановились фактичні відносини з приводу надання зазначених послуг. Згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконанні у КП «Дніпроводоканал» ДМР перебуває Акт № 002069 від 26 грудня 2019 року стосовно виконання припису Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області про усунення порушень, шляхом вірного нарахування у відповідності до об`ємів споживання питного водопостачання, визначених приладом обліку. (а.с.10-13)

З 2021 року представники позивача намагаються потрапити до приміщення кв. АДРЕСА_1 , для виконання державної повірки приладу обліку холодного водопостачання та зняття контрольних показників на виконання припису № 002069 від 26 грудня 2019 року Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області, однак відповідачі доступу до квартири не надають та двері не відчиняють, що підтверджується двосторонніми актами, які неодноразово було залишено у дверях квартири відповідачів. (а.с.а.с.21-48)

Також відповідачам неодноразово було відправлено офіційні листи з зазначенням дати та часу для надання доступу до приладу обліку, де було вказано контактний телефон для погодження дати та часу якщо споживача не влаштовує дата або час для надання доступу. (а.с.а.с.19-20, 49-50)

У зв`язку із не наданням відповідачами позивачу доступу до приладу обліку холодного водопостачання, на позивача неодноразово було накладено стягнення у вигляді штрафів Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області за не виконання вимог припису № 002069 від 26 грудня 2019 року, що підтверджується постановами про накладання стягнень. (а.с.а.с.16, 17)

Відповідно до п.4 ч.1 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право доступу до житла, інших об`єктів нерухомого майна для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку, в порядку, визначеному законом і договорами про надання комунальних послуг.

Постановою Про внесення змін до постанови КМУ від 05 липня 2019 року № 690 п.24 визначено, що виконавець має право доступу до будівель, приміщень і споруд, у яких встановлено вузли комерційного обліку, для перевірки схоронності таких вузлів обліку, зняття показань засобів вимірювальної техніки, що є складовою вузла комерційного обліку, та періодичного огляду. Власник (співвласники) будівлі або його (їх) представник має право доступу до місць установлення вузлів комерційного обліку для проведення перевірки схоронності та зняття показань.

Періодичний огляд вузла (вузлів) комерційного обліку здійснюється виконавцем під час зняття показань. У разі дистанційного зняття показань періодичний огляд проводиться виконавцем не рідше одного разу на рік.

Порядок зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку визначається договором. Зняття показань здійснюється виконавцем у присутності споживача або його представника, крім випадків, коли зняття таких показань здійснюється виконавцем за допомогою систем дистанційного зняття показань.

Відповідно до п.9 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27 червня 2008 року № 190 споживач забезпечує доступ представників виконавця послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення для обстеження стану та виконання умов водопостачання та водовідведення споживача, пломбування та зняття показів вузлів, засобів обліку.

Згідно п.47 Постанови КМУ від 05 липня 2019 року № 690 індивідуальний споживач зобов`язаний допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) виконавця або його представників у порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства (не допускати втручання у внутрішньобудинкові системи централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, їх переобладнання) під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження заперечень проти позову, відповідачами суду не надано.

Зазначені докази відповідачами не спростовані, послання апелянта на їх недійсність має нічим не підтверджений суб`єктивний характер.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Як передбачено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оскільки відповідачами не надається доступ представнику позивача до приладу обліку холодного водопостачання для виконання державної повірки приладу обліку та зняття контрольних показників, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви та зобов`язання відповідачів надати доступ представнику позивача до приладу обліку холодного водопостачання для здійснення повірки та зняття контрольних показників, який розташований в кв. АДРЕСА_1 , з метою виконання вимог припису Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № 002069 від 26 грудня 2019 року.

Щодо доводів апелянта з приводу незастосування норм матеріального права які стосуються виконання позивачем припису ГУ Держспоживслужби в Дніпропетровській області, то слід зазначити, що з огляду на характер спірних правовідносин, підстави та предмет позову вони не підлягають застосуванню у цій справі.

З приводу повноважень підписанта позовної заяви, то згідно із наданих до суду першої та апеляційної інстанції документів Чернобай С.О. є заступником начальника претензійно-позовного відділу КП «Дніпроводоканал», який відповідно до посадової інструкції представляє інтереси підприємства в усіх судових органах, тобто діє в межах само представництва дозволеного ст. 58 ЦПК України.

Щодо доводів з приводів не надання позивачем копій позовної заяви для сторін, то додатках до позовної заяви містяться опис відправлення та фіскальний чек про направлення позову сторонам у справі (т.1 а.с.6, 52-55). Крім того, матеріали справи містять відомості щодо направлення судом першої інстанції копій ухвали про відкриття провадження та позову відповідачам у справі (т.1 а.с.66)

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правомірних висновків щодо наявності підстав для задоволен6ня позовних вимог КП «Дніпроводоканал».

Однак з огляду на те, що матеріали справи не містять відомостей щодо належного повідомлення відповідачів про розгляд справи зокрема конверти направлені на їх адресу повернулись з відміткою АТ «Укрпошта» про причини не вручення «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до положень ч.8 ст.128 не є днем вручення судової повістки на відміну від відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (т.1 а.с.79,80,83).

Отже, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції на зазначені вимоги законодавства уваги не звернув, розглянув справу без належного повідомлення відповідачів про дату, час та місце її розгляду, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; неприпустимість зловживання процесуальними правами (частина третя статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про розгляд вказаної справи, рішення суду підлягає скасуванню.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог КП «Дніпроводоканал»

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін

Згідно із ч.13 ст. 141 ЦПК України у випадку коли суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі задоволення позову - на відповідача.

Також слід зазначити, що враховуючи неможливість ОСОБА_1 подати до суду першої інстанції довідку щодо наявності у неї статусу особи з інвалідністю ІІ групи (т.1 а.с.187), у зв`язку із неналежним повідомленням сторони про розгляд справи, суд апеляційної інстанції, як зазначалось в ухвалі від 10 січня 2024 року, вважає за необхідне прийняти зазначену довідку та звільнити апелянта від тягаря судових витрат.

Оскільки позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» задоволено, а ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі закону п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з інших відповідачів ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору по 1 342 грн. з кожного.

Керуючись статтями 141,374, 376, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовну заяву Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про вчинення дій шляхом зобов`язання надати доступ до приладу обліку холодного водопостачання та зняття контрольних показників - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 надати доступ представнику Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (код ЄДРПОУ - 03341305; адреса: 49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21-А) до приладу обліку холодного водопостачання для здійснення повірки та зняття контрольних показників, який розташований в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 1 342 грн. з кожного окремо.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2024 року.

Головуючий суддя О. В. Халаджи