18 квітня 2024 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Махненко А.А., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Пянтковська Оксана Григорівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне.
03.07.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі ОСОБА_3 за заповітом, на підставі якої була заведена спадкова справа № 27/2023.
Відповідач у справі, ОСОБА_2 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині, надала згоду на оформлення права власності на спадкове майно на користь Позивача.
У зв`язку з тим, що позивач не зміг надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно у зв`язку з втратою, постановою нотаріуса від 19.09.2023 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії,- видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно.
Ухвалою судді від 01.11.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам по справі строки для подання заяв по суті справи, витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Пянтковської О.Г копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3
15.11.2023 року витребувані матеріали спадкової справи надійшли на адресу суду.
Ухвалою суду від 16.02.2024 року витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Пянтковської О.Г копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5
04.03.2024 року витребувані матеріали спадкової справи надійшли на адресу суду.
Ухвалою суду від 05.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання 18.04.2024 року позивач та його представник не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала.
Третя особа у судове засідання не з`явилась, суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви по суті, прийшов до наступного висновку.
Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 11.02.2023 року.
Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді зазначеного майна.
За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 22.07.2011 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 4301, відповідно до якого заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , Позивачу.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно до положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Статтею 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.
Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Позивач у справі є спадкоємцем за заповітами, після смерті ОСОБА_3 , прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у порядку ст. 1269 ЦК України, у строки, передбачені ст. 1270 ЦК України, що підтверджується матеріалами спадкової справи.
Стаття 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась також відповідач у справі, ОСОБА_2 , дочка спадкодавця, яка 03.07.2023 року звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від отримання Свідоцтва про право на спадщину згідно ст. 1241 УК України та надала згоду на оформлення права власності на все спадкове майно на користь позивача.
Інший спадкоємець після смерті ОСОБА_3 , який мав право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України, чоловік спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 31.05.2023 року.
Відповідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .
Постановою нотаріуса від 19.09.2023 року № 291 відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 оскільки не надано оригіналів документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на спадкування за заповітом, і враховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та неможливість оформлення права власності у нотаріальному порядку, його права підлягають захисту в судовому порядку, тому позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 18, 141, 142, 263-265, 272, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Пянтковська Оксана Григорівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Суддя В.В.Калюжна