Справа № 346/767/24
Провадження № 2-о/346/93/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

У С Т А Н О В И В:

14 лютого 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , , звернулася до Коломийського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь заявниці ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, а саме: частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Ця частина будинковолодіння належала померлому ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 27.02.2001 року виконавчим комітетом Стецівської сільської ради на підставі рішення цієї ж ради від 24.10.2000р., №37. Право власності зареєстровано у Коломийському МБТІ 27.02.2001р., записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим номером 285. Інша 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд належала дружині померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на підставі вищезгаданого свідоцтва про право власності на житловий будинок. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті належну їй 1/2 частину цього будинковолодіння успадкувала по заповіту її дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати заявниці ОСОБА_1 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заінтересована особа по даній справі, є власницею 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку з належною часткою господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом, виданим 13 листопада 2020

року приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Курилюк С.М.

Згідно довідки, виданої Снятинською міською радою, старостинський округ №8 с.

Стецева, від 18.10.2023р., №1058, виданої заявниці ОСОБА_1 , на день смерті її діда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , в господарстві за адресою:

АДРЕСА_1 , був зареєстрований один ОСОБА_4 .

Померлий ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Стецівської сільської ради Снятинського району Курилюк Е.Д. 23 січня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №9, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати і на що він буде мати право за законом, заповів своїй онуці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були ОСОБА_6 померла у віці 89 років, ОСОБА_7 на момент смерті мав 91 рік), вони часто хворіли, не могли самі себе обслуговувати, потребували постійного стороннього догляду, то до них переїхала жити і разом з ними тривалий час постійно проживала без реєстрації в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , їх онука заявниця ОСОБА_1 , 1971 р.н.

Після смерті діда ОСОБА_4 заявниця ОСОБА_1 знала про наявністю заповіту на своє ім`я, однак не цікавилася питанням спадщини, яка відкрилася, оскільки в Україні почалась війна.

За таких обставин ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_4 . Однак, приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу Галян Галиною Михайлівною 20.10.2023 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 не надала нотаріусу доказів факту спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю протягом більше як п`яти років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, дані обставини перешкоджають заявниці в підтвердженні прийняття нею спадщини після смерті свого діда. В зв`язку з цим, ОСОБА_2 просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з її дідом ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, що матиме для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на спадкування за законом та отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно покійного діда.

Ухвалою суду від 15.02.2024р. у справі за заявою ОСОБА_1 було відкрито провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

08.05.2024 року на адресу суду надійшла заява про уточнення прохальної частини заяви про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій заявниця просить встановити факт її спільного проживання з дідом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заявлені уточнені вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Пояснила, що разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_8 вона переїхала до свого її діда ОСОБА_4 у 2018 році і постійно проживала з дідом за адресою АДРЕСА_1 по день його смерті, хоча була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Вона, спільно з чоловіком і дідом вели спільне господарство, обробляли город, тримали курей, свиней, вели спільний бюджет, оплачували комунальні послуги, купляли продукти харчування, всі товари першої необхідності, готували їжу, купували ліки та супроводжували діда до лікарні у разі необхідності. Заявниця зазначає, що в цей період вона не працювала, а займалася доглядом старого діда. Щоб прийняти спадщину після смерті діда, їй потрібно встановити факт спільного проживання з дідом, оскільки адреса її зареєстрованого місця проживання інша. Дід ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 91 р., похованням діда займалася вона. ОСОБА_1 не зверталась до нотаріуса в шестимісячний строк, бо був складений заповіт на її ім`я і остання вважала, що прийняла спадщину автоматично, крім того , в країні діяв військовий стан, їй було не до звернення до нотаріуса.

Представник заявниці ОСОБА_2 в судовому засіданні також просила задовольнити уточнену заяву та встановити факт спільного проживання заявниці зі спадкодавцем. Зазначила, що її довірителька не зверталась до нотаріуса своєчасно із зазначених нею самою обставин, однак заявниця постійно проживала зі спадкодавцем, що підтверджується зібраними доказами. додатково зазначила, що інша частина будинку, який бажає успадкувати заявниця, належав бабусі заявниці, яка заповіла майно її матері ОСОБА_3 , а остання прийняла спадщину.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що не заперечує проти задоволення заяви, пояснила, що заявниця являється її донькою. Остання періодично жила з її батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , та доглядала їх, а останні п`ять років вона жила з ними постійно. Мати ОСОБА_5 померла у 2020 році , а батько ОСОБА_4 у 2022 року. Заявниця разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 вели спільне господарство з дідом ОСОБА_4 під час спільного проживання, обробляли город, доглядала за свинями та курми, заявниця готувала їсти, купувала продукти харчування для всіх, вони мали спільний бюджет. Також зазначила, що донька займалась поховання діда разом із своїм чоловіком.

Заслухавши пояснення заявниці, її представника та заінтересованої особи допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис №416 Відділом РАЦС по м.Коломия Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис №29 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

Отже заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рідними онукою та дідом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 91 року, про що Снятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) видано свідоцтво по смерть, актовий запис №639.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Стецівської сільської ради Снятинського району с. Стецева, 27.02.2001 р. житловий будинок, який розташований АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Стецівської сільської ради Снятинського району Курилюк Е.Д. 23 січня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №9, згідно якого все своє майно заповів своїй онуці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Будучи спадкоємицею за заповітом ОСОБА_1 , як онука спадкодавця, звернулася до приватного нотаріуса Галян Г.М. щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Постановою від 20.10.2023 р. приватним нотаріусом Галян Г.М. відмовленоу вчинені нотаріальних дій , оскільки ОСОБА_1 не було подано документів, які підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 та для оформлення спадщини рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_4 .

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Галян Г.М., наданого на виконання ухвали суду, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводила, що підтверджується даними зі Спадкового реєстру ( витяг зі Спадкового реєстру № 75950653).

Отже, зібрані та досліджені у справі письмові докази підтверджують, що заявниця претендуючи на спадкове майно померлого ОСОБА_4 , намагалася у визначеному законодавством порядку оформити свої спадкові права в нотаріуса. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла, що мало наслідком її подальше звернення до суду задля встановлення факту її постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, який необхідний для підтвердження прийняття нею спадщини та повторного звернення до нотаріальної контори.

Досліджуючи обґрунтованість та доведеність заявлених вимог, суд виходить з наступних норм права та встановлених обставин.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 28 вересня 2022 року тощо.

Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до довідки №1058 від 18.10.2023 року виданої Снятинською міською радою Коломийського (Снятинського) району Івано-Франківської області Старостинського округу №8 ОСОБА_1 , в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований один, ОСОБА_4 .

Відповідно до інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , що міситься в належному їй паспорті, остання зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 07.11.2023 року, складеного старостою старостинського округу №8 Снятинської територіальної громади, було здійснено опитування сусідів та встановлено, що ОСОБА_1 проживала більше 5 років разом із своїм дідусем, ОСОБА_4 . Вони вели спільне господарство та мали спільні витрати, разом сплачували комунальні послуги, спільно обробляли прилеглу земельну ділянку, тримали худобу та птицю. ОСОБА_1 доглядала свого діда ОСОБА_4 , купляла йому ліки та займалась його похованням.

Згідно нотаріально посвідчених заяв від 28.11.2023 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказується, що даним особам відомо, те, що їхня сусідка ОСОБА_1 постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїми родичами по мамі: бабою ОСОБА_5 , дідом ОСОБА_4 , оскільки вони були похилого віку і потребували постійного догляду і допомоги. За період спільного проживання ОСОБА_1 разом з її родичами (бабою та дідом) мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали спільні витрати та разом проводили час. ОСОБА_1 постійно доглядала свого діда, займалась його лікуванням, при потребі відвозила до лікарні, а згодом його похованням.

Крім цього, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що заявниця являється його цивільною дружиною. Вони із заявницею більш ніж п`ять років тому переїхали в АДРЕСА_1 до її діда ОСОБА_4 та баби ОСОБА_5 , оскільки потрібно було за ними доглядати та допомагати по господарству. Весь час, до їх смерті 9спочатку баби в 2020, а потім діда в 2022 році) вони жили спільно, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Баба померла у віці 89 років, а дід у віці 91 рік. Також, разом із дружиною займались похованням діда ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, дослідивши представлені докази, суд дійшов висновку про підтвердження ними факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити заяву в повному обсязі, оскільки встановлення даного факту породжуватиме для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 09.05.2024 року

Суддя: Третьякова І. В.