Справа № 727/4433/24
Провадження № 2-о/727/186/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого - судді: Одовічен Я.В.

присяжних: Лупол М.М., Терентяк Н.М.,

за участю секретаря: Гелка А.С.,

прокурора: Герман К.В.,

заінтересованої особа: ОСОБА_1 ,

лікаря-психіатра-представника заявника: ОСОБА_2

особи, по відношенні до якої розглядається заява: ОСОБА_3 ,

адвокат особи, по відношенні до якої розглядається заява: ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці цивільну справу за заявою генерального директора ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ

Генеральний директор ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилається на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначила також, що ОСОБА_3 є директором фірми.

30.04.2024 року ОСОБА_3 була госпіталізована до Чернівецької обласної психіатричної лікарні за направленням лікаря-психіатра БШМД-17 ОСОБА_6 .

Після особистого огляду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікар-психіатр БШМД-17 ОСОБА_6 зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу у формі біполярного афективного розладу з психотичними розладами, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих, обумовлює суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога.

ОСОБА_3 раніше за психіатричною допомогою не зверталась.

Підставою для висновку про необхідність госпіталізації ОСОБА_3 стали відомості про її поведінку, які надійшли від чоловіка та працівників поліції.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 01.05.2024 року, комісія підтвердила наявність у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тяжкого психічного розладу: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії F23.0, що на момент огляду проявлялось у маячних ідей стосунку, шкоди та релігійного змісту, порушень мислення у вигляді паралогічності, символізму, а також магічного мислення, відсутністю критичного ставлення до власного хворобливого стану.

Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що обстеження і лікування ОСОБА_3 можливо лише в умовах психіатричного відділення.

Просить ухвалити рішення, яким задовольнити заяву про госпіталізацію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу Чернівецької обласної психіатричної лікарні у примусовому порядку.

У судовому засіданні представник Чернівецької обласної психіатричної лікарні лікар-психіатр вимоги заяви підтримав, просить ухвалити рішення, яким задовольнити заяву про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу Чернівецької обласної психіатричної лікарні у примусовому порядку для надання їй психіатричної допомоги з підстав, вказаних в заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3 . Вважає, що заявником не було доведено, що ОСОБА_3 становить небезпеку для себе чи оточуючих.

Заінтересована особа ОСОБА_1 , допитаний у судовому засіданні, пояснив, що дружина неадекватно себе поводить, а тому потребує психіатричного лікування. Так, у минулому році ОСОБА_3 вистрибнула з вікна шостого поверху, писала їх знайомим смс-повідомлення неадекватного змісту. Вважає, що вона становить загрозу для нього та їх доньки. Просив заяву задовольнити.

Адвокат Софроній Л.К. ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви про госпіталізацію ОСОБА_3 до Чернівецької обласної психіатричної лікарні у примусовому порядку, оскільки остання на будь-які психічні розлади не страждає. Пояснив суду, що чоловік ОСОБА_1 упродовж тривалого часу ніде не працює, перебуває з дружиною у неприязних відносинах з приводу неналежного, на його думку, виховання дитини з боку матері. Останній самовільно без рішення суду обмежив мати у спілкуванні з дитиною, не дозволяє дружині залишатися з донькою та ночувати вдома. Висновок лікарів-психіатрів ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 01.05.2024 року зроблено на підставі електронних СМС-повідомлень, без проведення релігійнознавчої та судово-психіатричної експертизи, а тому вважає, що вказаний висновок не відповідає вимогам Закону та не містить достовірної інформації, що ОСОБА_3 вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Просив відмовити у задоволенні заяви.

ОСОБА_3 заперечувала проти поданої заяви. Зазначила, що викладені її чоловіком обставини в заяві не відповідають дійсності. ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною, на даний час вони спільно не проживають, планує розлучатися. Вона у жовтні 2023 року випала з вікна шостого поверху. Це був нещасний випадок, спроби суїциду вона не вчиняла. Внаслідок цього нещасного випадку, вона протягом тривалого часу лікувалась у лікарні, після чого продовжила лікування вдома у своїх батьків, які за нею доглядали. Вона віруюча людина. У написаних нею смс-повідомленнях вжила алегорії та мала на увазі себе та чоловіка та те, що їх сім`я розпалась. Просила відмовити у задоволенні заяви.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суду показали, що мешкають по сусідству із ОСОБА_3 . Протягом останніх півроку вона проживала разом із батьками по АДРЕСА_2 . Вони спілкувались із нею, будь-якої неадекватної поведінки за ОСОБА_3 не спостерігали. ОСОБА_3 спокійна врівноважена людина та не становить небезпеку для себе чи оточуючих.

Заслухавши пояснення лікаря-психіатра Чернівецької обласної психіатричної лікарні, прокурора, заінтересованої особи, особи стосовно якої подано заяву, її представника, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що вимоги заяви необґрунтовані та задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Згідно пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджені Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119) коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Відповідно до пункту 1 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт в примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить:

а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам;

b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є важким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути проведено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії.

Відповідно до пункту 2 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому у примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою спостереження та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта.

Відповідно до частини шостої статті 284 Цивільного кодексу України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу повинно розглядатися як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Як було встановлено судом, 30.04.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була госпіталізована до Чернівецької обласної психіатричної лікарні з діагнозом «біполярний афективний розлад з психічними розладами».

Підставою госпіталізації став рапорт працівника поліції, відповідно до якого 30.04.2024 року о 20 год. 35 хв. на спецлінію 102 надійшло звернення інформаційного характеру від ОСОБА_1 , який повідомив, що його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в емоційно-схвильованому стані, складає небезпеку для свого життя, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12 год. 27 хв. перебувала в депресивному стані та самостійно вистрибнула з відчиненого вікна шостого поверху будинку, після чого систематично говорить нісенітниці та розсилає повідомлення на мобільні телефони невідомих громадян, наступного змісту «Замовляйте службу, я маю дочку вести дорогою в рай на землі. Люцифер не зійшовся з янголом».

Також, підставою госпіталізації ОСОБА_3 стала заява її чоловіка ОСОБА_1 , в якій останній просив госпіталізувати його дружину у зв`язку з її неадекватною поведінкою, а саме: агресивною поведінкою, розсиланням неадекватних СМС в мережі, хованням ножа в квартирі. Не спить по ночах та ігнорує дитину.

Після огляду 01.05.2024 року комісією лікарів-психіатрів у складі медичного директора ОСОБА_10 , завідуючого 2-м відділенням ОСОБА_11 , Лікуючого лікаря ОСОБА_2 , встановлено у ОСОБА_3 психічні розлади у проявах: маячних ідей стосунку, шкоди та релігійного змісту, порушень мислення у вигляді паралогічності, символізму, а також магічного мислення, відсутністю критичного ставлення до власного хворобливого стану.

ОСОБА_3 за психіатричною допомогою до Чернівецької обласної психіатричної лікарні не зверталась.

Суд зауважує, що єдиною підставою для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Як було встановлено судом та підтверджується показами свідків у судовому засіданні, ОСОБА_3 є спокійною врівноваженою, адекватною людиною, не становить небезпеку для себе та оточуючих, а тому потреби в її госпіталізації немає.

Суд зауважує, що ОСОБА_3 в судовому засіданні абсолютно логічно, послідовно, змістовно надавала пояснення, чітко відповідала на запитання, при цьому самостійно пояснила, чому не погоджується із доводами свого чоловіка та висновком лікарів-психіатрів, не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Натомість, під час судового розгляду встановлено, що між подружжям наявний спір щодо місця проживання дитини, що враховуючи їх намір розлучитись, викликає обґрунтований сумнів у поясненнях ОСОБА_1 .

При цьому, висновок комісії лікарів-психіатрів ЧОПЛ від 01.05.2024 року обґрунтовується обставинами, наведеними в заяві чоловіка ОСОБА_1 .

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_3 перебуває на обліку як психічно хвора людина, раніше лікувалася, були звернення щодо неї з такого приводу, що вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що становлять безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, що на час розгляду справи проявляє агресію, а також, що вона страждає на такий психічний розлад, вид і ступінь якого можуть бути підставою для примусової її госпіталізації до психіатричної лікарні, й обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару.

Як видно з матеріалів справи, інформація про поведінку ОСОБА_3 наведена лише у заяві її чоловіка ОСОБА_1 , із яким за її твердженням відносини у неї погані та вона має намір найближчим часом розлучитися із ним.

Водночас суд зауважує, що ініціатором примусового психіатричного лікування є саме її чоловік ОСОБА_1 , та як уже зазначалося вище вона до цієї дати на обліку в лікаря-психіатра не перебувала і матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення нею протиправних дій щодо себе чи будь-якої іншої особи, про які зазначає її чоловік у заяві.

З урахуванням наведенного суд доходить висновку, що заявник не довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свої вимоги, які поза розумним сумнівом не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Беручи до уваги відсутність доказів неспроможності даної особи самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, суд вважає, що відсутні, передбачені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», підстави для її примусової госпіталізації до психіатричного закладу.

За вищенаведених обставин та норм права суд вважає, що заява про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для надання їй психіатричної допомоги необґрунтована та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 13, 14, 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 339-342 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви генерального директора ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Левицької А. про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду буде складено 03.05.2024 року.

Суддя: Одовічен Я.В.

Присяжні: Лупол М.М.

Терентяк Н.М.