Справа № 541/3827/24
Номер провадження 2/541/1379/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 грудня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шатілової Л.Г.,

при секретарі Гуриної В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову вказував, що за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2024 року по справі №541/2855/24, яке набрало законної сили 03 жовтня 2024 року з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06 серпня 2024 року.

При розгляді вищевказаної цивільної справи судом він не був присутнім за сімейними обставинами, тому і не повідомив суду, що за судовим наказом з нього стягуються аліменти на користь - ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі частки всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Виходячи зі змісту рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2024 року по справі №541/2855//24 ОСОБА_2 не вказала у своєму позові і при розгляді справи про наявність у нього неповнолітнього сина ОСОБА_8 на утримання якого вже стягуються аліменти в розмірі частки всіх видів доходу щомісячно, про що ОСОБА_2 знала. В сукупності за даним рішенням і судовим наказом з нього стягуються аліменти в розмірі 75% від заробітку щомісячно, тобто частки , тому він звернувся до суду з вказаним позовом про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін з призначенням справи до підготовчого судового засідання.

29.11.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.32).

Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги не визнала, в їх задоволені просила відмовити. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити в задоволені позовних вимог (а.с. 33).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази, з`ясувавши обставини справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, судом встановлено, що заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.09.2024 рок у справі №541/2855/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06 серпня 2024 року (а.с.7-8).

Також судовим наказом Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2018 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_7 , на неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не мене 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-6).

Позивач, звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, посилається на те, що при винесені рішення 02.09.2024 позивачем не було повідомлено про наявність дитини ОСОБА_8 , 2012 р.н. від першого шлюбу на користь утримання якої він сплачує аліменти на підставі судового наказу виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 16.02.2018 року. І зараз з нього стягуються аліменти в сукупному розмірі які становлять 75% його доходу, тобто після відрахувань сум стягуваних аліментів фактично не залишається коштів для існування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодекс України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками).

Враховуючи встановлений частиною першою статті 81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом.

Обґрунтовуючи даний позов, позивач посилається на те, що розмір аліментів, які на даний час підлягають стягненню з нього на чотирьох дітей не відповідає вимогам закону, ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки після відрахувань фактично не залишається коштів для його нормального існування.

Зважаючи на пред`явлення позову з метою зменшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належало довести й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

У справах про зменшення розміру аліментів, позивач має довести обставини, які б свідчили про те, що його матеріальний стан з часу присудження аліментів значно погіршився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав платник аліментів на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та документів про доходи, які він має на час розгляду справи про зменшення розміру аліментів.

Будь-яких належних доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів, або ж доказів на підтвердження погіршення стану його здоров`я суду не надано.

Як вбачається з рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.09.2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання чотирьох малолітніх дітей, останній був відсутній в судовому засіданні, своїм правом на перегляд заочного рішення не скористався.

Факт стягнення аліментів на п`ятьох дітей, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, а обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст.192 СК України) не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на утримання чотирьох неповнолітніх дітей на користь ОСОБА_2 в загальному розмірі не перевищує 50 % всіх його доходів, отже відповідає вимогам закону.

Посилання позивача на те, що існують підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з частини його заробітку на частину є безпідставними, оскільки не підтверджуються жодними належними доказами у справі. Їх розмір не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Таким чином, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зміни істотних обставин, які впливають на спосіб та порядок стягнення аліментів, які відповідно до ст.192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 141, 180-182, 192 СК України, ст.ст. 4, 12-15, 81, 89, 133, 137, 141 , 258, 259, 263-268, 354, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя: Л. Г. Шатілова