Справа № 212/3660/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

суддя - Ведяшкіна Ю.В.

секретар судового засідання Івашко А.А.

у цивільній справі № 212/3660/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В судовому засіданні брали участь:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Дербін Д.О.,

в с т а н о в и в:

24 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,0 кв.м. та житловою площею 27,1 кв.м. Визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,0 кв.м. та житловою площею 27,1 кв.м. Визнати за ОСОБА_2 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,0 кв.м. та житловою площею 27,1 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.12.2012 року, але з березня 2022 року припинили ведення спільного побуту та бюджету. За період шлюбу ними була придбана двокімнатна квартира загальною площею 44,0 кв.м. та житловою площею 27,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки з відповідачем не досягнуто домовленості щодо порядку поділу спірної квартири, змушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

06.06.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

05.09.2023 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов визнала частково посилаючись на те, що 04.07.2011 року вона уклала депозитний договір № SAMDN 0615 з АТ КБ «ПриватБанк» та внесла на депозитний рахунок банку особисті грошові кошти у розмірі 6000 доларів США. 14.12.2012 року уклала шлюб з ОСОБА_1 22 серпня 2013 року вона достроково розірвала депозитний договір № SAMDN 0615 з АТ КБ «ПриватБанк» та отримала особисті грошові кошти з урахуванням депозитних відсотків у розмірі 7 087,72 доларів США (що станом на 22.08.2013 року еквівалентно 56 652,15 грн.). 05.09.2013 року вона, як покупець уклала договір купівлі продажу квартири та придбала двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності, за яку сплатили 87 120,00 грн. , з яких 56 652,15 грн. її особисті грошові кошти, а 30 467,85 грн. спільні сумісні грошові кошти подружжя, тому позов визнає частково та вважає, що позивачу у власність має біти виділена 1/5 частка спірної квартири (що відповідає частки спільних грошових коштів подружжя спрямованих на придбання квартири, тобто 30 467,85 грн. : 2 = 15 233,93 грн.), а за нею має бути визнано право власності на 4/5 часток спірної квартири.

25.09.2023 року позивачем ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого позивач заперечує твердження відповідачки про сплату більшої частини вартості спірної квартири за рахунок кошів, належних їй на праві особистої власності, наполягаючи на тому, що частки подружжя є рівними, зазначивши також про те, що продавець 36/100 часток квартири ОСОБА_3 фактично грошові кошти за свою частку не отримував, оскільки він є чоловіком його матері, і це був їх подарунок родині позивача.

28.09.2023 року відповідачкою ОСОБА_2 подані до суду заперечення, відповідно до яких вона просила відхилити твердження позивача про те, що продавець ОСОБА_3 фактично подарував їх подружжю належну йому частку в спірній квартирі, за яку вони грошові кошти не сплачували.

25.10.2023 року та 29.11.2023 року за клопотанням представника відповідача адвоката Дербіна Д.О. судом була витребувана нотаріальна справа за договором купівлі продажу від 05.09.2013 року, яка надійшла до суду 08.01.2024 року.

10.01.2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнала частково просила суд визнати за нею право власності на 4/5 часток спірної квартири, а за позивачем визнати право власності на 1/5 частку спірної квартири, з підстав наведених у відзиві.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Дербін Д.О. підтримав позицію відповідача щодо часткового визнання позовних вимог.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_1 є сином його дружини, тому коли ОСОБА_1 одружився та подружжя вирішило купувати окреме житло, була запропонована квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві частковій власності належала йому (свідку) та його колишній дружині і сину. При цьому була сплачена лише вартість часток належних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки свою частку він фактично подарував ОСОБА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_2 є її донькою, тому їй відомо, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , була придбана за грошові кошти які вона (свідок) отримала у спадок, та передача їх доньці, з яких 6000,00 доларів США донька поклала на депозитний рахунок в «ПриватБанку», та за які пізніше придбали спірну квартиру.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що на купівлю квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , були витрачені грошові кошти, які вона отримала у спадок від бабусі.

Заслухавши показання сторін, представника відповідача адвоката Дербіна Д.О., свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Суд у цьому сенсі зазначає, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя (зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 січня 2020 року по справі № 711/2302/18).

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 з 14 грудня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 14.12.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5) та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

З копії нотаріальної справи за договором купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Журавльовою С.П. 05.09.2013 року за № 742 (а.с.107-177), судом встановлено, що 05 вересня 2013 року між ОСОБА_3 (36/100 часток), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (64/100 часток) з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, укладено договір купівлі - продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,0 кв.м. та житловою площею 27,1 кв.м., за 87 120,00 грн., які відповідно до п. 2.1 договору сплачені повністю до підписання цього договору, з яких 31089 грн. отримує ОСОБА_3 , 28017 грн. отримує ОСОБА_4 та 28017 грн. отримує ОСОБА_5 .

Крім цього, згідно п. 1.7 зазначеного договору, Договір посвідчено за згодою чоловіка «ПОКУПЦЯ» ОСОБА_1 , справжність підпису на заяві якого засвідчено приватним нотаріусом, який посвідчив цей договір 05.09.2013 року за реєстровим № 741 та викладена на спеціальному бланку нотаріального документа ВТК № 330078.

05.09.2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Журавльовою С.П. засвідчено справжність підпису ОСОБА_1 на заяві, відповідно до якої ОСОБА_1 дав згоду його дружині ОСОБА_2 на купівлю квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; та ОСОБА_1 підтвердив, що гроші, які витрачені на придбання нерухомості є їх спільною власністю. Придбана нерухомість також буде об`єктом права спільної сумісної власності, як така, що набувається ними за час шлюбу (а.с.129).

Згідно із ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 65 СК дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За ч. 1 ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі ч. 2 ст. 370 ЦК в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК в разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, керуючись наведеними правовими нормами, враховуючи презумпцію права спільної сумісної власності спірного майна, суд за встановленими обставинами справи дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання за кожним із подружжя права власності на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому посилання відповідача ОСОБА_2 на ту обставину, що за нею має бити визнано право власності на 4/5 часток спірної квартири, оскільки більшу частину вартості спірної квартири (56 652,15 грн.) було сплачено нею грошовими коштами, які належали їй на праві особистої власності (отримані у спадок від бабусі), суд сприймає критично, оскільки таке твердження суперечить вимогам ч. 1 ст. 70 СК України, відповідно до якої, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того, таке твердження відповідачки суперечить умовам договору купівлі продажу, який був укладений за згодою ОСОБА_1 як чоловіка покупця, яким у нотаріально засвідченій заяві зазначено, що «я підтверджую, що гроші, які витрачаються на придбання нерухомості є нашою спільною власністю. Придбана нерухомість також буде об`єктом права спільної сумісної власності як така, що набувається нами за час шлюбу». Отже виходячи з тієї обставини, що зазначена заява ОСОБА_1 не призвела до відмови ОСОБА_2 укладати зазначений договір купівлі продажу, або посилання в ньому на визначення часток кожного з подружжя, або посилання на те що зазначена квартира є особистою власністю ОСОБА_2 ; та враховуючи що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що умови вказаного договору оспорювались ОСОБА_2 пізніше, суд визнає таке твердження відповідачки таким, що не заслуговує на увагу .

З цих же підстав, суд не приймає до уваги, як належний доказ на підтвердження позиції відповідачки щодо визнання за нею права власності на 4/5 часток спірної квартири, показання свідка ОСОБА_6 , яка є матір`ю відповідачки, та показання свідка ОСОБА_7 , яка є подругою відповідачки, враховуючи, що зазначені особи не були свідками передачі коштів покупцем продавцям, а сторони зазначеного договору купівлі продажу не оспорюють його дійсність.

Показання свідка ОСОБА_3 ; надану відповідачкою довідку/ виписку за Договору № SAMDN 0615, укладеного між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк», 04.07.2011 року, відповідно до якої ОСОБА_2 внесла на рахунок грошові кошти в сумі 6 000,00 доларів США, а 22.08.2013 року нею було знято із зазначеного рахунку 7 087,72 доларів США (4 087,72 долари США та 3 000,00 доларів США) (а.с.54); витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 , наданого за період часу з 2011 року по 2021 рік, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 з 01.01.2012 року по день укладання наведеного договору купівлі продажу спірної квартири працював та щомісячно отримував сталий дохід (а.с.76), суд розцінює як докази на підтвердження можливого джерела доходів подружжя на придбання спірної квартири.

За таких підстав, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 6 -13, 17 - 18, 76 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,0 кв.м. та житловою площею 27,1 кв.м. - об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Провести поділ спільного сумісного майна та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,0 кв.м. та житловою площею 27,1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,0 кв.м. та житловою площею 27,1 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 23 травня 2024 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна