Справа № 950/3270/23
Номер провадження 2/950/103/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А.,

за участю секретаря Радковської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 12290-06/2021.

13.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 12290-06/2021 від 18.06.2021 року в сумі 21 685 грн. 00 коп. перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідачка не виконала свого обов`язку за договором та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 12290-06/2021 від 18.06.2021 року в сумі 21 685 грн. 00 коп., яка складається з 6 000 грн. суми основного боргу та 15 685 грн. нарахованих відсотків і судові витрати по справі та розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в наданій суду відповіді на відзив позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив відмовити в стягненні на користь відповідача судових витрат на правову допомогу.

Відповідачка та її представник у судове засідання теж не з`явилися. Представник в наданих суду відзиві та запереченні позовні вимоги не визнав, мотивуючи це тим, що позивачем не подано доказів того, що кредитний договір № 12290-06/2021 від 18.06.2021 року був укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Також він мотивував свої заперечення тим, що позовні вимоги обгрунтовані кредитним договором, укладеним на певний строк і кредитор не має права нараховувати передбачені цим договором відсотки поза межами зазначеного строку.

Крім того, представник послався на те, що позивачем не надано суду переліку боржників, переданих фактору під час укладення договору факторингу; доказів щодо ціни продажу та розміру фінансового активу, отриманого за договорами факторингу; а сам договір наданий частково і не містить інформації щодо предмета доказування та відомостей, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З копії кредитного договору, додатку, інформації, заявок (а.с. 5-18), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 18.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 12290-06/2021, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 6 000 грн. 00 коп., строком до 17.07.2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом та узгоджено графік погашення заборгованості. Додатковою угодою № 3 від 09.10.2021 року сторони погодили відстрочення виконання зобов`язання за договором до 15.10.2021 року.

Згідно п. 1.1. договору сума кредиту 6 000 грн.

Згідно п. 1.2. договору строк позики 30 днів.

Згідно додатку до договору проценти за користування кредитом складають 3 150 грн. Загальна вартість кредиту 9 150 грн.

З частини договору (а.с. 19-21), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 13.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до якого право грошової вимоги за певними кредитними договорами перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Які обов`язки покладено на сторони договору факторингу та чи входить до зазначених кредитних договорів договір № 12290-06/2021 від 18.06.2021 року, загальної суми Прав вимоги та ціни продажу в договорі не вказано.

З акту (а.с. 22), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 13.01.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передала, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняла реєстр боржників кількістю 10 683. Сума переданої заборгованості в акті не вказана.

З витягу та розрахунку (а.с. 23-24), досліджених в судовому засіданні вбачається, що до прийнятого 13.01.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» реєстру боржників включено борг ОСОБА_1 в розмірі 21 685 грн.

Витяг сторонами договору факторингу не підписано.

З свідоцтв, розпорядження, опису, статуту, протоколу, наказу (а.с. 25-28, 33-37), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є юридичною особою і має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання послуг з факторингу.

З свідоцтва, виписки, статуту (а.с. 29-32), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» є юридичною особою і має право на надання послуг з кредитування.

З платіжного доручення (а.с. 54), дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що при поданні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 684 грн. 00 коп.

З свідоцтва, акту, договору (а.с. 57-61), досліджених в судовому засіданні вбачається, що у справі за позовом ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 18.12.2023 року між адвокатом Підодвірним Т.І. та відповідачкою укладено договір, яким врегулювано об`єм, порядок надання, вартість правової допомоги та сплачено її вартість в розмірі 5 000 грн.

З листа і виписки (а.с. 169-229), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 18.06.2021 року на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» перераховано 6 000 грн., прокоментовані як виплата кредитного займу

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із кредитних договорів і не підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що 18.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 12290-06/2021 в сумі 6 000 грн. 00 коп., строком до 17.07.2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 3 150 грн. та узгоджено графік погашення заборгованості, згідно якого сума платежу за розрахунковий період становить 9 150 грн.

Відповідачка не виконала свої обов`язки за цим договором і станом на 13.01.2023 року сума їй було нараховано ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» заборгованість в розмірі 21 685 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 15 685 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками.

13.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до наданої суду частини якого право грошової вимоги за кредитним договором № 12290-06/2021 від 18.06.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Які обов`язки покладено на сторони договору факторингу, загальної суми Прав вимоги та ціни продажу в договорі не вказано.

Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язання може бути замінений іншою собою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно п.п 81-85, 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 «проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч.2 ст.1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України».

Суд бере до уваги, що згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем було доведено, що 18.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 12290-06/2021 в сумі 6 000 грн. 00 коп., строком до 17.07.2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 3 150 грн. та узгоджено графік погашення заборгованості, згідно якого сума платежу за розрахунковий період становить 9 150 грн.

Відповідачка не виконала свої обов`язки за цим договором і станом на 13.01.2023 року сума їй було нараховано ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» заборгованість в розмірі 21 685 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 15 685 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками.

13.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до наданої суду частини якого право грошової вимоги право за кредитним договором № 12290-06/2021 від 18.06.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Вказані обставини стверджуються матеріалами справи (а.с. 5-24).

При цьому суд не може взяти до уваги доводи представника відповідачки в тій частині,

що між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 не укладався кредитний договір, оскільки позивачем не було подано в судове засідання доказів того, що договір № 12290-06/2021 від 18.06.2021 року був укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», так як в судовому засіданні було встановлено, що 18.06.2021 року на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» було перераховано 6 000 грн., прокоментовані як виплата кредитного займу (а.с. 197, 229).

Проте, суд враховує доводи представника відповідачки в тій частині, що кредитний договір № 12290-06/2021 від 18.06.2021 року був укладений на певний строк і кредитор не має права нараховувати передбачені цим договором відсотки поза межами зазначеного строку, так як ці доводи відповідають положенням п.п 81-85, 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.

Також суд враховує доводи представника відповідачки в тій частині, що позивачем не надано суду переліку боржників, переданих фактору під час укладення договору факторингу, доказів щодо ціни продажу та розміру фінансового активу, отриманого ТОВ «ФК «ЄАПБ» за спірним договором факторингу; а сам договір наданий частково і не містить інформації щодо прав та обов`язків, покладених на сторони договору, щодо загальної суми Прав вимоги та ціни продажу, інших суттєвих обставин предмета доказування та відомостей, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, так як зазначені доводи теж підтверджуються матеріалами справи (а.с. 19-22), дослідженими в судовому засіданні.

Тому суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором відмовити.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд бере до уваги, що відповідно до вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З свідоцтва, акту, договору (а.с. 57-61), досліджених в судовому засіданні вбачається, що у справі за позовом ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 18.12.2023 року між адвокатом Підодвірним Т.І. та відповідачкою укладено договір, яким врегулювано об`єм, порядок надання, вартість правової допомоги та сплачено її вартість в розмірі 5 000 грн.

Суд враховує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката повинен встановлюватися судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

З урахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з позивача на користь відповідачки є обгрунтованим в сумі 5 000 грн.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 137, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 625, 1048, 1050, 1054, 1077 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. 00 коп.

Повне рішення виготовлено 15.05.2024 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Володимир СТЕЦЕНКО