Справа № 342/1134/24
Провадження № 2/342/593/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 , в якому просить визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується довідкою Чортовецького старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, та випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ». Згідно довідки Чортовецького старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 06.07.2024, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Відповідно до витягу з погосподарської книги по господарству, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 в господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 - голова господарства, ОСОБА_4 дружина, ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 - онука. На момент припинення колгоспного двору його членами були: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Тобто, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 частці кожного. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він мав у власності 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Померлий ОСОБА_3 залишив заповіт, згідно з яким, все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповів дочці ОСОБА_1 , тобто, позивачу. ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька. Позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови державного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що у вищевказане господарство відноситься до колгоспного двору і в цьому господарстві між його членами не визначені частки. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона мала у власності 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Померла ОСОБА_4 заповіту не вчиняла, спадкоємцем першої черги за законом є дочка - ОСОБА_1 , тобто, позивач. Позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що позивач не надала нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності померлої ОСОБА_4 на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач ОСОБА_1 претендує на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.

10 вересня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання в справі. Витребувано від приватного нотаріуса Коломийського РНО Яшана Р.Р., належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Чортовець Коломийського району Івано-Франківської області, Витяг зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи та заповітів даного спадкодавця. У разі відсутності спадкової справи, надати відомості про її відсутність. Витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, Витяг зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи та заповітів даного спадкодавця.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується довідкою Чортовецького старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, та випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ». Відповідно до довідки Чортовецького старостинського округу, у домогосподарстві, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 - голова господарства, ОСОБА_4 дружина, ОСОБА_1 - дочка; ОСОБА_6 - онука. На момент припинення колгоспного двору його членами були: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ; ОСОБА_6 . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 частці кожного. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він мав у власності 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Померлий ОСОБА_3 залишив заповіт, згідно з яким, все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповів дочці ОСОБА_1 . ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька. Таким чином, 1/4 частку вищевказаного житлового будинку, яка належала померлому ОСОБА_3 , успадкувала ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Вона мала у власності 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Померла ОСОБА_4 заповіту не вчиняла, спадкоємцем першої черги за законом є дочка - ОСОБА_1 , яка проживала з спадкодавцем на момент смерті. Таким чином, 1/4 частку вищевказаного житлового будинку, яка належала померлій ОСОБА_4 , успадкувала ОСОБА_1 . Отже, ОСОБА_1 , претендує на частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (1/4 - як член колишнього колгоспного двору, 1/4 успадкувала після смерті ОСОБА_3 , 1/4 успадкувала після смерті ОСОБА_4 ). Таким чином, виходячи із аналізу вищезазначених норм Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 має право на 3/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 має право на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку.

Ухвалою від 02 жовтня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку(справа №342/1134/24, провадження №2/342/645/2024) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування(справа № 342/1134/24, провадження №2/342/593/2024), присвоєно об`єднаній справі № 342/1134/24, провадження №2/342/593/2024.

08 жовтня 2024 року відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 до суду заяву про уточнення зустрічних вимог, в якій зазначила, що при подачі зустрічного позову було допущено технічну помилку, а саме в прохальній частині зустрічного позову зазначено наступне: «Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на /4 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ». Керуючись ст. 49 ЦПК України, з метою виправлення вищевказаної описки, надає уточнення зустрічних позовних вимог та просить суд: «Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ».

27 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.30 год. 10.12.2024 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

У судове засідання 10 грудня 2024 року учасники справи не з`явилися.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд у справі проводити за її відсутності. Заявлені нею позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 до суду надіслала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності. Заявлені зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 26 червня 1989 року Виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області, на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14 червня 1989 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Дане домоволодіння зареєстроване в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 та записано в реєстрову книгу за

АДРЕСА_4 , змінена із Піонерська №3. Також дійсно 06.12.1976 р. Указом Президії Верховної Ради Української РСР за № 1514-IX село Чортовець переіменовано на село Назаренкове та 11.06.1996 р. постановою Президії Верховної Ради України за №3278-XII село Назаренкове переіменовано на село Чортовець та змінено назву Назаренківської сільської ради на Чортовецьку сільську раду, що доводиться довідкою № 585 від 14.08.2024, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Копією Виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 11292 від 31.07.2024 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим №57 за ОСОБА_3 (голова колгоспного двору) (форма власності приватна; частка - 1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 26.06.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.1989 р.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 393471601 від 04.09.2024, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці, площею 0,25 га, що доводиться довідкою № 237, виданою 06.07.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

З копії технічного паспорта на будинок садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1973 році, господарські будівлі і споруди в 1973 та 1991 роках.

Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я", ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 станом на 27.08.2024 становить - 211000 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Згідно ксерокопій погосподарських книг Чортовецької сільської ради, наданих Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради, в домогосподарстві по АДРЕСА_3 , що належало до суспільної групи - "колгоспники", проживали:

-за 1986-1990 р.р.: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , голова сім`ї, місце роботи колгосп ім. Леніна, шофер, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина, місце роботи колгосп ім. Леніна, член ланки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внука;

-за 1991-1995 р.р.: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , голова сім`ї, місце роботи колгосп ім. Леніна, шофер, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внука.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" передбачено, що Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

У домогосподарстві колгоспному дворі за адресою АДРЕСА_5 станом на 15.04.1991 були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , голова двору, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онука, що доводиться довідкою № 582, виданою 14.08.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після одруження 03 жовтня 1999 року з ОСОБА_8 , 1978 року народження, присвоєно прізвище « ОСОБА_9 », що вбачається із копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 , виданого 03 жовтня 1999 року.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , на праві спільної власності належав по 1/4 частці колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_10 .

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За життя, 21 квітня 2004 року, ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося житловий будинок з господарськими спорудами, земельна ділянка /пай/, грошові заощадження і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстровано в реєстрі за № 37. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 43621631, що доводиться копією Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №17155648 від 07.11.2008.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 77 років в с.Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, про що 02 березня 2007 року складено відповідний актовий запис № 6, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 02 березня 2007 року виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК України).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 6 від 02.03.2007, на час смерті був зареєстрований в колгоспному дворі за адресою: АДРЕСА_1 , на час його смерті за даною адресою проживали: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка, що доводиться довідкою № 584, виданою 14.08.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Про те, що позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , стверджується копіями: свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 20.12.1960 та свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 , виданого 12.09.1981.

ОСОБА_3 , 1929 р.н. та ОСОБА_11 , 1933 р.н. були подружжям, одружилися 20.09.1953, що стверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_6 .

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом), яка прийняла спадщину після його смерті.

Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 722/2007 (Номер у Спадковому реєстрі № 43014489), заведену після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заяви спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.08.2007.

Державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. 13.11.2008 ОСОБА_1 видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: 1) грошові вклади з процентами в філії ощадбанку № 6342/0028 в селі Чортовець в Городенківському районі Івано-Франківської області; 2) право на земельну частку (пай), розміром 83,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому на підставі сертифікату ІФ № 0059544.

До складу спадщини ОСОБА_3 входить також частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 , перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги.

Колегія суддів цивільного суду ВС у справі № 292/389/17 від 25.11.2020 визначила коло спадкоємців за законом першої черги, які враховуються для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині. Частиною 1 ст. 1241 ЦК встановлено, що, зокрема, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. До таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №510/350/16-ц зазначено, що право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом.

Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 5.10 розділу II глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок), при визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою статті 1241 ЦК України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обов`язкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом.

Дружині ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , на час смерті чоловіка, тобто на час відкриття спадщини, виповнилося 73 років і відповідно до ст. 75 СК України, ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вона вважається непрацездатною особою та має згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_4 , які прийняли спадщину після смерті спадкодавця.

Прийняття спадщини спадкоємцем, є обов`язковою умовою здійснення права на спадщину як за законом і за заповітом, так і права на обов`язкову частку у спадщині.До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 червня 2020 року по справі № 556/734/13-ц.

Судом встановлено, що обов`язкова частка ОСОБА_4 у спадщині спадкодавця ОСОБА_3 , а саме належній йому частині житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/16 (1/2 від 1/8) частки даного житлового господарства.

Отже, звідси слідує, що: ОСОБА_4 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3 1/16 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , однак не оформлено документи про спадкування; ОСОБА_1 успадкувала після смерті батька ОСОБА_3 3/16 (1/4 (4/16) 1/16) частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_1 до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , державний нотаріус Капріян С.В. відмовила, у зв`язку із тим, що дане господарство відносилось до колгоспного двору та кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1551/02-31 від 03.09.2024.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 у віці 90 років в с. Чортовець Коломийського району Івано-Франківської області, про що 25 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис № 579, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 , виданого 25 листопада 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Як вбачається із копії довідки про останнє місце реєстрації громадянина на день його смерті № НОМЕР_8 від 20.08.2024, виданої ЦНАП Городенківської міської ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 ; на день її смерті за вказаною адресою була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину після її смерті є дочка ОСОБА_1 .

Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р., на виконання ухвали суду, надав належним чином завірену копію спадкової справи № 22/2024 (Номер у Спадковому реєстрі № 71931853), заведену після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.01.2024.

22, 23 серпня 2024 року Приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. ОСОБА_1 видано 5 (п`ять) свідоцтв про право на спадщину за законом:

на земельну ділянку, площею 0,1172 га, кадастровим номером :04:003:0281, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район (Городенківський район), Чортовецька сільська рада, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

на земельну ділянку, площею 0,8825 га, кадастровим номером :04:002:0140, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район (Городенківський район), Чортовецька сільська рада, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

на земельну ділянку, площею 0,0875 га, кадастровим номером :06:003:0149, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район (Городенківський район), Чортовецька сільська рада, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

на земельну ділянку, площею 0,1852 га, кадастровим номером :04:001:0126, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район (Городенківський район), Чортовецька сільська рада, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

на земельну ділянку, площею 0,3395 га, кадастровим номером :04:001:0116, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район (Городенківський район), Чортовецька сільська рада, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

До складу спадщини ОСОБА_4 входить 5/16 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 : 4/16 (1/4) частка даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та 1/16 частка успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_3 (обов`язкова частка у спадщині),однак не оформлено документи про спадкування.

При зверненні ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті мами ОСОБА_4 , нотаріус відмовив у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надано оригіналів правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності померлої ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.09.2024 за № 340/02-31.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_12 .Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/4 частці кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла спадкоємець за заповітом - ОСОБА_1 та спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_4 , яка мала обов`язкову частку у спадщині; спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_1 .

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті своїх батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами 1 та ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦПК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Судом встановлено, що частки у майні колгоспного двору належатьОСОБА_1 та ОСОБА_10 , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належні їм частки у майні колгоспного двору.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 3/4 (12/16) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , оскільки3/16 частки успадкована нею після смерті батька ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом, 5/16 частки успадкована нею після смерті матері ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом та 4/16 (1/4) частки даного житлового господарства належала їй як колишньому члену колгоспного двору. В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/4 (4/16) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належала їй як колишньому члену колгоспного двору.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1261, 1268-1270, 1296-1297, 355-356, 368-370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на 3/4 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позовОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/4 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасники справи:

-позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 ;

-відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Судове рішення складено 10 грудня 2024 року.

Суддя: Федів Л. М.