ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2486/24 Справа № 177/67/23 Суддя у 1-й інстанції - Юзефович І.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/67/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальність «ДЕБТ ФОРС»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2023 року, яке ухвалено суддею Юзефовичем І.О, у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 08 грудня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 14.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (далі - ТОВ «ІНФІНАНС») та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, відповідно до умов якого позичальниця отримала кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб, а також згідно правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн., у межах строку дії договору - 36 календарних місяців, із остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов Договору. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № від 14.02.2020, що акцептована відповідачем 14.02.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 ЦК України. Пропозиція (оферта) на отримання 4 траншу згідно Заявки-анкети № від 21.02.2020, в рамках Договору надання позики № від 14.02.2020, підписана ОСОБА_1 21.02.2020 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальницею в особистому кабінеті на сайті кредитодавця, із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої ТОВ «ІНФІНАНС» перераховано грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн.

ТОВ «ІНФІНАНС» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальниці кредитні кошти, у порядку передбаченому умовами договору кредиту.

Між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» 18.10.2021 укладено Договір факторингу №18-10/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором надання позики № від 14.02.2020, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 .

За період користування кредитними коштами, відповідачкою здійснено часткові платежі на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, однак у повному обсязі заборгованість за кредитним договором не погашається, проценти за користування кредитними коштами позичальницею не сплачуються, у результаті чого утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 06.12.2022, становить у загальному розмірі 123 652,17 грн. та складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 10 402,73 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 90 296,80 грн., заборгованості за нарахованими відсотками згідно з договору кредиту 22 952,64 грн.

Оскільки, ОСОБА_1 продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «Вердикт Капітал», позивач звернувся з даним позовом до суду та просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за Договором надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 14.02.2020 № у розмірі 123 652,17 грн., судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року залучено до участі у справі №177/67/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якості правонаступника позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» суму заборгованості за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14.02.2020 у загальному розмірі 123 652 гривні 17 копійок, з яких; заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 10 402 гривні 73 копійки, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 90 296 гривень 80 копійок, заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту 22 952 гривні 64 копійки.

В частині задоволенні позовних вимог щодо розподілу судових витрат в рахунок сплати судового збору в розмірі 2 481,00 грн. та витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 20 000,00 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір заборгованості за кредитом не підтверджено первинними бухгалтерськими документами, а розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Вважає, що наявні правові підстави для зменшення розміру відсотків на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також, зазначає, що позивачем не вчинено дій щодо досудового врегулювання спору.

Відзив на апеляційну скаргу, у порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, не подано.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «ДЕБТ ФОРС» щодо розподілу судових витрат в рахунок сплати судового збору в розмірі 2 481,00 грн. та витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 20 000,00 грн. в апеляційному порядку не оскаржено, а тому колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14.02.2020, у загальному розмірі 123 652 гривні 17 копійок, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.02.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, за умовами якого Товариство надає позичальнику кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно з правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» (а.с. 7-13 копія договору).

Умовами даного договору між його сторонами обумовлено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами), у межах строку дії договору 36 календарних місяці з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії 20 000,00 грн. До умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка 1,75%, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості. Максимальний строк користування кредитним траншем 30 днів. Протягом 36 календарних місяців з дня укладення Договору Позичальнику надається право користуватися кредитними коштами, які позичальник зобов`язується повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил. Строк останнього траншу не може перевищувати строк, вказаний у п. 1.2 Договору. Максимальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%. Датою видачі кредиту є 14.02.2020. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов`язань.

Вказаний договір укладено в електронній формі та підписаний відповідачкою електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором (9d515f), відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 13).

У рамках Договору надання позики № від 14.02.2020, ОСОБА_1 21.02.2020 до ТОВ «ІНФІНАНС» подано Заявку-Анкету на отримання кредиту, з Пропозицію надання 11 000,00 грн. 4 траншу кредиту згідно з Заявки-Анкети від 21.02.2020 та Акцепт оферти від 21.02.2020 на отримання 4 траншу на її банківську карту НОМЕР_1 , які також підписані електронним підписом відповідачки (одноразовим ідентифікатором: 9g9u1z) (а.с. 14-16, 17).

ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за укладеними Договором надання позики № від 14.02.2020, Заявкою-Анкетою на отримання кредиту від 21.02.2020, Пропозицією надання 4 траншу кредиту від 21.02.2020 та Акцептом оферти від 21.02.2020 виконало у повному обсязі, надавши відповідачці транш кредиту у розмірі 11 000,00 грн. на строк користування кредитом (траншем) 30 днів, зі строком дії договору надання позики, у тому числі і на умовах Договору надання позики № від 14.02.2020 - 3 роки, з відсотковою ставкою 1,75 % за один день користування кредитом, річною відсотковою ставкою 638,75%, загальною вартістю кредиту в грошовому відображенні 5 775,00 грн.

Факт отримання відповідачкою коштів у розмірі 11 000,00 грн. на карту, зазначену нею у Заяві-Анкеті від 21.02.2020, підтверджується квитанцією за сплату від 21.02.2020 (а.с. 18).

Як зазначено у п. 2.3 Договору надання позики № від 14.02.2020, Товариство має право на відступлення права вимоги за даним договором будь-якому без згоди на це позичальника.

Між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» 18.10.2021 укладено Договір факторингу №18-10/21, згідно з яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників (а.с. 49-57, 58).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 18.10.2021 №18-10/21 право вимоги за Договором надання позики № від 14.02.2020, укладеним між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 100 699,53 грн., з яких 10 402,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 90 296,00 грн. заборгованість за процентами (а.с. 59-62).

Станом на дату відступлення прав вимоги, 18.10.2021, заборгованість ОСОБА_1 за Договором надання позики № від 14.02.2020 складала 100 699,53 грн. ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 18.10.2021 по 20.02.2022 відповідачу нарахувало відсотки в розмірі 22 952,64 грн. за відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом на суму фактичного залишку заборгованості за тілом кредиту протягом дії договору, оскільки ОСОБА_1 у повному обсязі заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с. 28).

Між ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» (далі по тексту ТОВ «Кампсіс Фінанс») 09.03.2023 укладено Договір №09-03/23 про відступлення прав вимоги, згідно з яким ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників (а.с. 133-153, 175).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору №09-03/23 про відступлення прав вимоги від 09.03.2023 право вимоги за Договором надання позики № від 14.02.2020, укладеним між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Кампсіс Фінанс». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 188 810,65 грн., з яких 10 402,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 178 407,92 грн. заборгованість за процентами (а.с. 173).

Між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» 08.05.2023 укладено Договір №08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з яким ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників (а.с. 154-172, 176).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору №08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.05.2023 право вимоги за Договором надання позики № від 14.02.2020, укладеним між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 188 810,65 грн., з яких 10 402,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 178 407,92 грн. заборгованість за процентами (а.с. 174).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 не виконувала умови договору в частині повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС», як правонаступник кредитора за Договором №08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.05.2023, за Договором надання позики № від 14.02.2020 щодо ОСОБА_2 , має право на отримання від останньої заборгованості, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 402,73 грн., нарахованих на них згідно умов кредитного договору попереднім кредитором ТОВ «ІНФІНАНС» відсотків у розмірі 90 296,80 грн., а також відсотків після набуття ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором у розмірі 22 952,64 грн., що у загальному розмірі складає 123 652,17 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом першої інстанції.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Договір надання позики № від 14.02.2020 був укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів», не суперечить приписам ч. 1 ст. 205, ст. ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, що не заперечується в апеляційній скарзі.

Факт отримання відповідачкою коштів у розмірі 11 000,00 грн. на карту, зазначену нею у Заяві-Анкеті від 21.02.2020, підтверджується квитанцією за сплату від 21.02.2020 (а.с. 18).

Відповідачкою не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорах або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.

Відповідачка, в обґрунтування своїх заперечень та доводів щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції, указувала на те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів, однак, наголошуючи на відсутності доказів наявнсоті заборгвоансоті за отриманими нею коштів, які за умовами договору переховувались в безготівковій формі на платіжну банківську картку № НОМЕР_2 , не надала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на її рахунок або ж погашення нею заборгованості у повному обсязі, враховуючи, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» не є первісним кредитором та не є банківською установою.

Таким чином, ТОВ «ІНФІНАНС» належним чином виконано зобов`язання, які встановлені умовами договору, та здійснило перерахунок грошових коштів, проте відповідачкою ОСОБА_1 , в свою чергу, не було належним чином виконано зобов`язання, а саме: не повернуто кошти в строк та на умовах, встановлених Кредитним договором, а також не сплачено проценти за користування кредитними коштами.

Статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами договору обумовлено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами), у межах строку дії договору 36 календарних місяці з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії 20 000,00 грн. До умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка 1,75%, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості. Максимальний строк користування кредитним траншем 30 днів. Протягом 36 календарних місяців з дня укладення Договору Позичальнику надається право користуватися кредитними коштами, які позичальник зобов`язується повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил. Строк останнього траншу не може перевищувати строк, вказаний у п. 1.2 Договору. Максимальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов`язань.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позика видана 21 лютого 2020 року строком на 36 календарних місяці, тобто по 21 лютого 2023 року та до цього часу у кредитора наявне право нараховувати відсотки за користування креитними коштами.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, у зв?язку з чим наявні правові підстави для зменшення розміру відсотків на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Так, відповідно до наведених правових норм, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тоді як предметом даного спору є стягнення відсотків за користування кредитними коштами, які не є неустойкою, а тому не підлягають зменшенню.

Не можна прийняти й доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не вчинено дій щодо досудового врегулювання спору, адже у пункті 2.5. Договору сторони домовились, що в разі наявного прострочення боргу позичальниці, Товариство має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів без направлення попередньої письмової згоди до позичальника про повернення боргу.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Тобто, відповідачка ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ДЕБТ ПЛЮС».

Встановивши, що ТОВ «ІНФІНАНС» (первісний кредитор), правонаступником якого є позивач ТОВ «ДЕБТ ПЛЮС» (новий кредитор), виконав умови договору, який був підписаний відповідачкою ОСОБА_1 , суд першої інстанції, взявши до уваги наведені обставини, а також те, що відповідачка порушила умови договору, не повернула кредитних коштів, у визначений строк, допустила заборгованість щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, дійшов законного та обґрунтованого висновку про обгрунтованість позову та задовольнив його.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2023 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повне судове рішення складено 14 травня 2024 року.

Головуючий:

Судді: