Провадження № 4-с/686/60/24
УХВАЛА

24 жовтня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Дем`янова Ю.М.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

представника скаржника адвоката Кузнецова К.С.,

представника Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального

управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макарова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за матеріалами ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Другий відділ Державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 на дії/бездіяльність державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 29.08.2024 через свого представника адвоката Кузнецова К.С., звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на дії на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження із виконання виконавчого листа у справі № 686/24121/21, а саме просив визнати протиправними дії в.о. начальника Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) О. Заворотного щодо відмови у знятті арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , який було накладено відповідно до постанови № 67238719 від 17.10.2022 року та зобов`язати в.о. начальника Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) О. Заворотного або іншу посадову особу зняти арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , який було накладено відповідно до постанови № 67238719 від 17.10.2022 року.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначено, що на виконанні Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому перебуває виконавче провадження № 67238719 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу № 686/24121/21, який виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області.

Скаржник зазначає, що в жовтні 2022 державним виконавцем його було повідомлено про те, що у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 23 885,95 грн та постановою від 17.10.2022 на все нерухоме майно ОСОБА_1 було накладено арешт, у тому числі на належну йому земельну ділянку із к/н :04:009:0126.

Разом з тим, скаржник переконаний, що вказана заборгованість виникла не в наслідок його винних дій, а внаслідок недотримання державним виконавцем приписів законодавства, які зобов`язують його повідомляти боржника про розрахунок заборгованості та обчислювати його. Разом з тим, такі дії державним виконавцем проведені не були.

19.08.2024 в інтересах ОСОБА_1 було направлено заяву про зняття арешту, який було накладено на нерухоме майно, відповідно до постанови від 17.10.2022.

У задоволені вказаної заяви листом від 23.08.2024 року відмовлено з посиланням на те, що заборгованість у ОСОБА_1 виникла в період з 25.10.2021 року по 27.09.2022 року, тобто, в той період, коли ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність та був зареєстрований як ФОП ним і була допущена заборгованість, що ставить під сумнів можливість забезпечення виконання рішення суду на майбутнє без збереження накладеного арешту.

Разом з тим, у поданій скарзі ОСОБА_1 стверджує, що здійснює підприємницьку діяльність та зареєстрований як ФОП за КВЕД 96.20 (надання послуг перукарнями та салонами краси). Має стабільний дохід та сплачує податки. При цьому, будь-яка заборгованість зі сплати аліментів у нього відсутня.

Водночас, арешт накладений державним виконавцем порушує гарантоване ст. 41 Конституції України право власності. На даний час ОСОБА_1 не може розпоряджатися своєю власністю, не може придбавати та відчужувати майно, не може здавати в оренду належне йому майно з метою отримання доходу, а також вчиняти інші пов`язані з цим дії.

Відтак, останній вважажає, що дії державного виконавця які полягають у не знятті арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 є протиправними, а тому, з метою захисту порушених прав скаржника, необхідно зобов`язати суб`єкта владних повноважень його зняти.

27.09.2024 від заінтересованої особи Другого відділу Державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив по справі, у якому заперечуються вимоги скаржника з огляду на їх необґрунтованість.

У поданому відзиві вказується, що згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону №1404-УІІІ підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Згідно відповіді на запит №199578676 від 01.05.2024 боржник офіційно доходів не отримує, офіційно не працевлаштований.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстрована земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 250, кадастровий номер :04:009:0126.

Згідно із відповіддю на запит МВС від 21.05.2024 року у боржника відсутні зареєстровані транспортні засоби.

До заяви про зняття арешту з майна скаржником не було додано доказів про можливість забезпечення виконання рішення суду в інший спосіб, окрім як звернення стягнення на майно боржника, а тому у державного виконавця відсутні підстави, визначені ст. 59 Закону «Про виконавче провадження», для зняття арешту з нерухомого майна боржника, до скарги скаржником не додано доказів про можливість забезпечення виконання рішення суду в інший спосіб, а тому підстави для задоволення скарги відсутні, просить в задоволенні скарги відмовити.

15.10.2024 від заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшла заява згідно якої остання підтримує заявлені ОСОБА_1 вимоги.

18.10.2024 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кузнецова К.С. надіслав до суду заяву про зміну (доповнення) вимог скарги на дії державного виконавця згідно якої останній просить до попередніх двох заявлених вимог визнати також дії старшого державного виконавця Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лещенка М.В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про розрахунок заборгованості після надходження виконавчого документа № 686/24121/21 від 20.10.2021 року від стягувача - протиправними; та визнати дії старшого державного виконавця Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лещенка М.В., які полягають у накладенні арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 відповідно до постанови № 67238719 від 17.10.2022 року протиправними.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.09.2024 відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу в інтересах ОСОБА_1 та надав пояснення аналогічні тим, які викладені в скарзі.

Представник відповідача - Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) проти задоволення скарги заперечив, зазначив, що при прийнятті рішення про накладення арешту, а також при відмові у задоволенні заяви про його скасування діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Надав пояснення аналогічні поясненням, які викладені у відзиві на скаргу.

Заслухавши учасників справи, суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.10.2021 справа № 686/24121/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки від заробітку (доходу), щомісячно але н менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів, починаючи з 08 жовтня 2021 року і до досягнення дитини повноліття.

25.10.2021 постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження № 67238719 з примусового виконання судового наказу від 20.10.2021 справа № 686/24121/21.

17.10.2022 постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику, оскільки боржник допустив заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на належну ОСОБА_1 земельну ділянку к/н :04:009:0126 накладено арешт.

16.08.2024 року в інтересах ОСОБА_1 було направлено заяву про зняття арешту, який було накладено на нерухоме майно, відповідно до постанови від 17.10.2022 року.

У задоволені вказаної заяви листом від 23.08.2024 року відмовлено з посиланням на те, що заборгованість у ОСОБА_1 виникла в період з 25.10.2021 року по 27.09.2022 року, тобто, в той період, коли ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність та був зареєстрований як ФОП ним і була допущена заборгованість, що ставить під сумнів можливість забезпечення виконання рішення суду.

Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність та зареєстрований як ФОП за КВЕД 96.20 (надання послуг перукарнями та салонами краси). Має стабільний дохід та сплачує податки, що підтверджується доданими податковими деклараціями за 2022-2023 роки. Розмір доходу, отриманого ОСОБА_1 за 2022 рік склав 108 000 грн., а за 2023 відповідно 105 600 грн.

Вказане підтверджує Інформація з ЄДР юридичних осіб та ФОП; податкова декларація платника єдиного податку за 2022 рік з квитанцією №2; податкова декларація платника єдиного податку за 2023 рік з квитанцією № 2; відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 27.06.2024.

При цьому, із Довідки-розрахунку від 28.08.2024, наданої Другим відділом Державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що станом на 28.08.2024 заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 відсутня.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Разом з тим, як встановлено судом з матеріалів справи, про наявність заборгованості зі сплати аліментів та, відповідно, накладення арешту на майно, ОСОБА_1 стало відомо у жовтні 2022 року.

Проте, останній звернувся до суду зі скаргою на такі дії державного виконавця, а саме з вимогою про визнання дій старшого державного виконавця Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лещенка М.В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про розрахунок заборгованості після надходження виконавчого документа № 686/24121/21 від 20.10.2021 року від стягувача - протиправними; та визнання дій старшого державного виконавця Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лещенка М.В., які полягають у накладенні арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 відповідно до постанови № 67238719 від 17.10.2022 року протиправними, лише у жовтні 2024 року.

Будь-яких доказів на поважність пропуску ОСОБА_1 встановлених процесуальних строків щодо оскарження дій/бездіяльності органу по виконанню судового рішення скаржник суду не надав.

Верховний Суд у постанові від 21.06.2022 винесеній у справі № 2610/16140/2012 зазначив, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У постанові від 07.07.2022 у справі № 712/12377/17 Верховний Суд зазначив, що згідно з частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Нормою ч. 2 ст. 126 ЦПК України визначено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При цьому при зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом (постанова ВС від 31.07.2023 по справі № 2-3187/11).

У поданій скарзі заявником не подано клопотання про поновлення пропущених процесуальних строків, а відтак не наведено жодних причин пропуску встановленого законом десятиденного строку звернення до суду зі скаргою, які могли б бути визнані судом поважними.

У зазначеному випадку суд звертає увагу на позицію Верховного Суд, викладену ним у постанові від 24.10.2022 у справі № 910/18480/20.

Так, при аналізі поведінки учасників на етапі здійснення виконання судового рішення, ВС вказав, що учасник виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим. У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, також, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року у справі № 910/7221/17;від 12 січня 2021 року у справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року у справі № 918/333/13-г.

Отже, у зв`язку із пропуском скаржником процесуального строку із зверненням до суду із вимогами про визнання дії старшого державного виконавця Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лещенка М.В. щодо не повідомлення ОСОБА_1 про розрахунок заборгованості після надходження виконавчого документа № 686/24121/21 від 20.10.2021 року від стягувача - протиправними; та визнання дії старшого державного виконавця Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лещенка М.В., які полягають у накладенні арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 відповідно до постанови № 67238719 від 17.10.2022 року протиправними, суд приходить до висновку, що вказані вимоги ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Щодо інших вимог скаржника, а саме про визнання протиправними дії в.о. начальника Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) О. Заворотного щодо відмови у знятті арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , який було накладено відповідно до постанови № 67238719 від 17.10.2022 року та зобов`язання в.о. начальника Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) О. Заворотного або іншу посадову особу зняти арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , який було накладено відповідно до постанови № 67238719 від 17.10.2022 року, суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 посилався на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, що є підставою для зняття арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця від 17.10.2022 року, крім цього зазначив, що здійснює підприємницьку діяльність, має стабільний дохід, сплачує податки, накладений арешт перешкоджає отримувати додатковий дохід від здачі майна в оренду, що могло б створити додатковий дохід та як наслідок збільшити розмір аліментів.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Забезпечення виконання рішення, яким передбачено стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів, має бути реальним, а не декларативним.

Саме на боржнику лежить тягар доведення, що виконання рішення зі сплати аліментів забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Сплата у певний період заявником аліментів після того, як він допустив наявність заборгованості, не свідчить про те, що виконання рішення є забезпеченим в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника у розумінні пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 травня 2021 року у справі № 490/6309/16-ц, від 20 грудня 2021 року у справі № 646/7134/19, від 23 вересня 2022 року у справі № 554/1119/21, від 29 січня 2024 року у справі № 645/2710/17.

Судом встановлено, що на момент винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника, а також на момент звернення представника боржника до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна, у розпорядженні державного виконавця були відсутні відомості про те, що виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Відтак, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій в.о. начальника Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) О. Заворотного щодо відмови у знятті арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , який було накладено відповідно до постанови № 67238719 від 17.10.2022 року.

Разом з тим, із врахуванням позиції стягувача у виконавчому провадженні (заінтересованої особи у справі) ОСОБА_2 , яка не заперечує щодо скасування арешту майна Майорко ОО., який було накладено відповідно до постанови № 67238719 від 17.10.2022, суд вважає за можливе у цій частині скаргу боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Зважаючи на зазначене вище та керуючись ст. ст. 258-261, 353, 354, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

ухвалив:

Вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лещенка М.В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про розрахунок заборгованості після надходження виконавчого документа № 686/24121/21 від 20.10.2021 року від стягувача та про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лещенка М.В., які полягають у накладенні арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 відповідно до постанови № 67238719 від 17.10.2022 року залишити без розгляду.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Другий відділ Державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 на дії/бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Скасувати арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна від 17.10.2022 у виконавчому провадженні № 67238719.

Зобов`язати в.о. начальника Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) О. Заворотного або іншу посадову особу зняти арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , який було накладено відповідно до постанови №67238719 від 17.10.2022 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24.10.2024.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ