Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/720/24
Провадження № 2/644/1354/24

РІШЕННЯ

іменем України

03 грудня 2024 Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в особі головуючого судді Шевченка С.В., за участі: секретаря с/з Кузьміної Ю.С., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кучінської І.С., представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Басової О.В.., розглянув у приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

у с т а н о в и в:

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя позивач просив суд визнати за ним право власності на частку квартири АДРЕСА_1 та на частки домоволодіння АДРЕСА_2 . В обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилався на те, що в період шлюбу з відповідачкою за спільні кошти були придбані вказані вище об`єкти нерухомості. Після розірвання шлюбу відповідачка не визнає за ним права на спірне майно.

Відповідачка проти позову заперечувала посилаючись на те, що, по-перше, придбання відповідачкою спірного майна у період шлюбу з позивачем автоматично не встановлює режим спільної сумісної власності на таке майно, а по-друге, ОСОБА_1 обраний неправильний спосіб захисту, так як перш ніж ставити питання про визначення часток у праві власності, він мав би заявити вимогу про визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що з 01.02.1986 року по 04 вересня 2024 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. У цей період ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 та частку домоволодіння АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 29.09.2017 та копією договору-купівлі продажу від 20.08.2021 року, відповідно. Право власності на набуте майно було зареєстроване на ім`я відповідачки. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.09.2024 року шлюб між сторонами був розірваний.

З наведеного встановлено, що між сторонами існує спір щодо правового режиму та порядку поділу набутого в період шлюбу майна.

Для вирішення справи суд застосовує наведені нижче норми матеріального та процесуального права.

Пунктом 3 частини 1 статті 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Поряд з цим статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Визначаючи правовий режим спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачкою, яка оспорювала презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на спростування такої презумпції.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що доводи відповідачки про неправильність обраного позивачем порядку і способу захисту порушеного права, є безпідставними, оскільки в процесу розгляду справи і вирішення питання про обґрунтованість позовних вимог, судом встановлювались як обставини і порядок набуття спірного майна, так і його правовий режим, відтак, дійшовши висновку, що спірне майно є спільною сумісною власністю сторін, суд дійшов й висновку про наявність підстав для його поділу.

Питання розподілу витрат з оплати судового збору суд вирішує пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 141, 259, 264,265,280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 та на частки домоволодіння АДРЕСА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 6126 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 10.12.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідч: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя С.В. Шевченко