Справа №201/1213/24
Провадження № 2/201/1454/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за попереднім договором купівлі-продажу від 10.04.2020р. (а.с. № 4-5).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.02.2024р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №35).

03.04.2024р. представником позивача була подана уточнена позовна заява, а саме змінені підстави пред`явлено позову, а саме замість вимог про стягнення грошових коштів за попереднім договором купівлі-продажу від 10.04.2020р., пред`явлені позовні вимоги за ст. 1212 ЦК України про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави (а.с.№52-58).

В обґрунтування позовних вимог (в редакції від 03.04.2024р.) представник позивача адвокат Нестеченко Д.С. (діє на підставі ордеру від 31.01.2024р. а.с. № 31) посилався на те, що 10.04.2020р. позивач та відповідач уклали попередній договір купівлі-продажу 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до умов договору від 10.04.2020р. відповідач отримав від позивача 5 000 доларів США за переоформлення 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 . З огляду на нікчемність попереднього договору купівлі-продажу 1/9 частини квартири від 10.04.2020р., оскільки цей договір не був нотаріально посвідченим, грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, які були сплачені ОСОБА_1 за цим договором ОСОБА_2 , підлягають поверненню позивачу.

Отже, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 5 000 доларів США, а також судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 878 грн. 13 коп.

Сторони (їх представники) в судове засідання 06.05.2024р. не з`явилися, про дату розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ЦПК України.

Представник позивача в заяві до суду від 06.05.2024р., яка надійшла до канцелярії суду, підтримав позовні вимоги позову, а також просив справу розглядати за його відсутності (а.с. №64).

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання по справі, які призначалися на 29.02.2024р., 03.04.2024р. та 06.05.2024р., не з`являвся, про дату розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. № 41, 47, 63), про причини неявки суду не сповістив, правом подачі відзиву на позов не скористався.

Повідомити відповідача про дати розгляду справи судом в інший спосіб можливості не було, оскільки він є громадянином Російської Федерації (а.с. № 19-24), з якою 29.12.2023р. для України припинена дія Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993р. (лист від 29.02.2024р. Південного МРУ МЮ (м. Одеса) - а.с. № 50-51), а також відсутній поштовий зв`язок, конверти повертаються до суду (а.с. № 49).

Таким чином, на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд ухвалив рішення в судовому засіданні 06.05.2024р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення по справі заочного рішення у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність умов для винесення заочного рішення, яка передбачена ст. 280 ЦПК України. Так в нашому випадку, немає згоди позивача (представника позивача) на ухвалення по справі заочного рішення ні по тексту позову, ні в заяві до суду від 06.05.2024р. (вимоги п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України).

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог (з урахуванням уточнення позову від 06.05.2024р.) та наданих письмових доказів, оцінивши докази на підставі положень ст.89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 10.04.2020р. уклали попередній договір купівлі-продажу 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до умов договору від 10.04.2020р. відповідач отримав від позивача 5 000 доларів США за переоформлення 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. № 24).

Попередній договір купівлі-продажу 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 був укладений в простій письмовій формі (а.с. № 24), по тексту цього договору ОСОБА_2 зазначає, що 1/9 частина квартири АДРЕСА_1 належить йому на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , втім, матеріалами справи таке право власності не підтверджено.

По тексту зазначеного попереднього договору купівлі-продажу частини квартири зазначено, що відповідач отримав від позивача в якості оплати 1/9 частини квартири 5 000 доларів США.

З приводу укладеного 10.04.2020р. між сторонами попереднього договору купівлі-продажу частини квартири суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Попередній договір щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Положеннями статті 209 ЦК України визначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Оскільки укладений між сторонами 10.04.2020р. попередній договір купівлі-продажу 1/9 частини квартири нотаріально не посвідчений, то за своєю суттю він є нікчемним.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Зазначений вище попередній договір купівлі-продажу судом розглядається, як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені.

Згідно зі статтею 216 ЦК України недійсний правочин не - створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

З огляду на нікчемність попереднього договору купівлі-продажу 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 від 10.04.2020р. сплачені ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США підлягають поверненню позивачу.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Наступна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2024р. по цивільній справі № 369/14377/19.

Підводячи підсумок, суд зазначає, що оскільки укладений між сторонами 10.04.2020р. попередній договір купівлі-продажу 1/9 частини квартири є нікчемним, то у відповідності до положень ст. 1212 ЦК України, отримані відповідачем за цим договором грошові кошти, підлягають поверненню шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що позов задоволено в повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору при подачі позову у розмірі 1 878 грн. 13 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 635, 657, 1212 України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову суму у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 878 грн. 13 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.