Справа № 645/328/24
Провадження № 2/645/801/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2024 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Шевченко Г.С.,
за участю секретаря судових засідань - Селіверстової Д.М.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа -Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
19.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить: позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у цивільних відносинах з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_3 та у них народилась спільна дитина - ОСОБА_2 . З моменту народження доньки, відповідач прожив з нею трохи менше ніж до дворічного віку дитини. У зв`язку з кардинально різними поглядами на життя, побут, існування, вони стали проживати окремо, давно не ведуть спільний побут, майже не спілкуються. Обов`язки батьків відносно дитини виконує вона самостійно. Спочатку роздільного проживання, вони намагались підтримувати дружні відносини заради дитини, відповідачу ніхто ніколи не забороняв бачитись з донькою, мати будь-які контакти, проте відповідач не виявляв такої цікавості. Вказала, що відповідач з моменту народження доньки і до тепер не цікавиться її життям та не проявляє жодної батьківської турботи, не приймає участі в її вихованні, не надає жодної фінансової допомоги, дитина фактично не знає свого батька. 10.04.2019 Дзержинським районним судом м.Харкова видано судовий наказ по справі №638/2566/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 в розмірі частки всіх видів заробітку. Станом на 01.10.2023 заборгованість відповідача по аліментам складає 146769,64 грн. З цих підстав, з метою захисту інтересів дитини, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року закрито підготовче засідання по вказаній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, представник позивача ОСОБА_4 надав заяву, в якій просив про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Також зазначив, що відмовляється від клопотання про виклик та допит свідків.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав пояснення, в яких просив слухати справу за його відсутності, при винесенні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини, та пояснив, що орган опіки та піклування надав відповідний висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній ухиляється тривалий час від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться сином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного.
Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходить з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Судом встановлено, що сторони проживали у цивільному шлюбі .
З копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №44, вбачається, що батьками дитини є: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 13 січня 2015 року).
10.04.2019 Дзержинським районним судом м.Харкова видано судовий наказ по справі №638/2566/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 25.05.2019 до досягнення дитиною повноліття.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 вихованням та утриманням своєї дитини не займається, з дитиною не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про доньку. Піклується про доньку, займається її вихованням, здоров`ям, створивши необхідні умови для проживання та розвитку дитини її мати ОСОБА_1 .
З довідки №637/2/0/549-23 від 16.10.2023, виданої КНП «Міська дитяча поліклініка №14» ХМР вбачається, що малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка №14 ХМР» з народження. ОСОБА_3 жодного разу не відвідував поліклініку зі своєю малолітньою донькою, як особа, що виконує батьківські обов`язки з догляду за здоров`ям своєї дитини. До поліклініки ,як особа, яка виконує батьківські обов`язки зверталась мати- ОСОБА_3 або бабуся ОСОБА_5 . Зі слів матері, дитина на теперішній час з бабусею та матір`ю знаходяться в Нідерландах.
Згідно довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №437 ХМР від 16.01.2024, зазначено, що ОСОБА_2 відвідувала заклад дошкільної освіти №437 з вересня 2017 по 31.08.2021. Всі поточні питання стосовно перебування дитини в закладі, завідувач вирішувала з мамою ОСОБА_6 . Батьківські збори в закладі дошкільної освіти відвідувала мати дитини ОСОБА_1 .
Також, згідно довідки КЗ «Харківський ліцей №150» ХМР від 22.12.2023, ОСОБА_2 навчається в 3 класі КЗ «Харківський ліцей №150» ХМР. За період навчання дівчинки в школі, з 01.09.2021 по цей день, батько дитини ОСОБА_3 жодного контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться. З вчителями, які навчають дитину не спілкується. Батьківські збори не відвідує. Класний керівник ОСОБА_7 жодного разу від дівчинки не чула про тата, про спільно проведений час. Дитину до школи приводила за забирала мати, батьківські збори відвідує також мати ОСОБА_1 , яка займається вихованням дитини, постійно підтримує зв`язок з школою.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.12.2023, ССД по Шевченківському району ДССД ХМР проведено обстеження умов проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні. Квартира обладнана усіма комунальними зручностями ,у наявності необхідні меблі та побутова техніка. ОСОБА_2 разом з матір`ю займають окрему кімнату ,яка облаштована меблями. У дитини є окреме спальне місце, місце для навчання та зберігання одягу. Кімната світла та затишна.
Як убачається з висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 13.03.2024 року №124 з метою захисту прав та інтересів дітей за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Із змісту висновку випливає, що розглянувши питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з`ясовано, що батько дитини тривалий час вихованням та утриманням доньки не займався, не цікавиться станом здоров`я доньки, її навчанням та дозвіллям. Враховуючи вищезазначене та рекомендації Комісії, керуючись ст.ст. 19, 164 СК України в інтересах дитини, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст.ст. 3, 10 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачами заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про їх інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши дитину без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81,141, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа -Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав- задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складений 16 травня 2024 року.
Суддя