Справа № 453/1453/24
№ провадження 2/453/567/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Ясінського Ю.Є.

секретаря судового засідання Гринюк Л.Я.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Сколе Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

28 серпня 2024 року представник позивача - адвокат Вуйцік О.Б. звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 житлового будинку (літера «А-1») загальною площею 35,1 кв.м., з неї житлова 18,3 кв.м., господарськими будівлями та спорудами (сарай літера «В»), (сарай літера «Д»), колодязем (літера «к»), розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26 червня 2024 року у цивільній справі № 453/382/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, зменшені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, зокрема визнано за нею право власності на 11/12 частки житлового будинку (літера «А-1»), загальною площею 351 кв.м, житловою -18,3 кв.м, з господарськими будівлями сараєм (літера «В»), сараєм (літера «Д») та господарською спорудою колодязем (літера «к»), що розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 26 червня 2024 року у цивільній справі № 453/382/23 не оскаржувалось та набрало законної сили 29 липня 2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Славською селищною радою Львівської області від 01 листопада 2017 року, актовий запис №26. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала в користь своєї дочки ОСОБА_2 заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Львівської області Батлюк Ю.П. від 30 червня 2017 року за реєстр. № 359, який не скасований та є чинним. При ухвалені судом 26 червня 2024 року рішення у справі № № 453/382/23 також було встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею по АДРЕСА_1 , зареєстрований та проживав ОСОБА_1 (позивач), який є сином померлої ОСОБА_3 , інвалідом ІІ групи з дитинства і який проживає у даному будинку на момент звернення до суду з даним позовом відповідача ОСОБА_2 , за якою право власності на 11/12 вказаного нерухомого майна було визнано за рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26 червня 2024 у цивільній справі № 453/382/23 через неможливість оформлення спадщини Сколівською державною нотаріальною конторою у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадкове майно. Позивач ОСОБА_1 , будучи інвалідом ІІ групи, в силу вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України, якою передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) має право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту і розмір такої частки становить 1/12. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26 червня 2024 у цивільній справі № 453/382/23 за відповідачем ОСОБА_2 визнано за право власності на 11/12 частки житлового будинку (літера «А-1»), загальною площею 35, 1 кв.м, з неї житлова -18, 3 кв.м, з господарськими будівлями сараєм (літера «В»), сараєм (літера «Д») та господарською спорудою колодязем (літера «к»), що розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачу ОСОБА_1 належить 1/12 вказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Однак позивач, будучи непрацездатною особою (інвалідом ІІ групи з дитинства), фактично прийнявши спадщину, оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем у житловому будинку по АДРЕСА_1 , оформити право власності на 1/12 частку спадкового майна (обов`язкову частку) не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Неможливість оформлення спадкоємцями спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно на ім`я спадкодавця також встановлена рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26 черввня 2024 у цивільній справі № 453/382/23. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на обов`язкову частку у спадщині після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження і відкрито підготовче провадження. Підготовче засідання призначено на 28 листопада 2024 року, з викликом сторін.

До початку підготовчого засідання представник позивача адвокат Вуйцік О.Б. подала до суду клопотання (вх.№8105 від 28 листопада 2024 року) про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує, та просить суд задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про визнання позовної заяви (вх.№7821 від 18 листопада 2024 року) в якій зазначила, що не заперечує щодо визнання права власності на 1/12 частку за ОСОБА_1 . Справу просить розглядати у її відсутності.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України, - немає.

Врахуваши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Славською селищною радою Львівської області від 01 листопада 2017 року, актовий запис №26.

Про родинні відносини позивача з його батьками свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Славською селищною радою Сколівського району Львівської області від 28 травня 1977 року, актовий запис №29, згідно якого батьками позивача є батько ОСОБА_8 та матір ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 склала в користь своєї дочки ОСОБА_2 заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Львівської області Батлюк Ю.П. від 30 червня 2017 року за реєстр. № 359, який не скасований та є чинним.

Згідно Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 26 червня 2024 року у цивільній справі № 453/382/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом зменшені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, зокрема визнано за нею право власності на 11/12 частки житлового будинку (літера «А-1»), загальною площею 35.1 кв.м, житловою -18,3 кв.м, з господарськими будівлями сараєм (літера «В»), сараєм (літера «Д») та господарською спорудою колодязем (літера «к»), що розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 26 червня 2024 року у цивільній справі № 453/382/23 не оскаржувалось та набрало законної сили 29 липня 2024 року.

З довідки про склад сім`ї, виданої Славською селищною радою Стрийського району Львівської області №95, вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Згідно технічного паспорту, виготовленого Стрийським МБТІ від 26 грудня 2017 №802, загальна площа житлового будинку (літера «А-1»), 1971 року побудови, що знаходиться по АДРЕСА_1 , становить 35,1 кв.м, з неї житлова 18,3 кв.м. Приналежним майном до цього жилого будинку є господарські будівлі сарай (літера «В»), сарай (літера «Д») та господарська споруда колодязь (літера «к»). Інвентаризаційна вартість житлового будинку з приналежним майном становить 79 879 грн.

Згідно Довідки до Акта огляду МСЕК серії 10 ААА, вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з дитинства.

Цивільним законодавством закріплено існування двох видів спадкування - за заповітом і за законом. Чинне законодавство закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною другою ст. 1223 ЦК України визначено, що в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують в порядку черговості особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця.

Разом з тим, у ст. 1241 ЦК України визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна незалежно від змісту заповіту. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону.

Відповідно ч.3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Воля заповідача, що входить у протиріччя з правом осіб на обов`язкову частку у спадщині, у цій частині виконанню не підлягає. Метою існування обов`язкової частки у спадщині є захист інтересів окремих спадкоємців першої черги. В ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року зазначено, що наявність у особи обов`язкової частки не є підставою недійсності заповіту, оскільки таке право на обов`язкову частку у спадщині гарантується ч.3 ст. 1235, ст. 1241 ЦК України.

Перелік осіб, що мають право на обов`язкову частку визначений вищевказаною статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До цього переліку входять лише особи, які належать до першої черги спадкоємців за законом і є малолітніми, неповнолітніми, повнолітніми непрацездатними дітьми спадкодавця, непрацездатною вдовою/вдівцем, непрацездатними батьками/усиновителями та дітьми, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Спадкування обов`язкової частки відноситься до спадкування за законом, хоча застосовується лише за наявності заповіту. При цьому норми про обов`язкову частку (ст. 1241 Цивільного кодексу України) розміщені серед норм про спадкування за заповітом (глава 85 Цивільного кодексу України). За відсутності заповіту, його скасування заповідачем, визнання судом недійсним, право на обов`язкову частку не виникає.

Обов`язкова частка - це мінімум того, що може дістати малолітній, неповнолітній чи непрацездатний спадкоємець першої черги. Право на обов`язкову частку в спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців на її отримання, а також місця проживання спадкоємця. Але, якщо інші спадкоємці заперечують проти видачі свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку, то вони вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Спадкування обов`язкової частки є правом, а не обов`язком спадкоємця і реалізується лише в разі прийняття ним спадщини.

Обов`язкова частка у спадщині визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту. Для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині важливим є визначення кола осіб, які б могли спадкувати за законом у разі відсутності заповіту, та визначення складу майна, з якого складається спадщина. Як роз`яснено у п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, до яких слід також віднести спадкоємців, що відмовились від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення.

Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_1 , будучи непрацездатною особою (інвалідом ІІ групи з дитинства), фактично прийнявши спадщину, оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем у житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.3 та ч.5 ст. 1268 ЦК України, вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Аналізуючи норму даної статті суд приходить до висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вище наведене, та беручи до уваги заяву відповідача про визнання позовної заяви, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/12 частки житлового будинку, що розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81, 89, 95, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 1223, 1235, 1241, 1261-1265 ЦК України-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/12 житлового будинку (літера «А-1») загальною площею 35,1 кв.м., з неї житлова 18,3 кв.м., господарськими будівлями та спорудами (сарай літера «В»), (сарай літера «Д»), колодязем (літера «к»), розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 )

Суддя Ю.Є. Ясінський