Суддя Маркосян М. В.
Справа № 644/6801/24
Провадження № 2/644/3237/24
Рішення

Іменем України

19 грудня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі

головуючої судді Маркосян М.В.,

за участю секретаря судового засідання Лєпілової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ;

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.06.2020 у розмірі 55928,83 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 45942,73 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 9986,10 грн., посилаючись на те, що 10.06.2020 відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та погодив із банком умови надання послуг та умови надання кредиту, отримав кредитну картку зі встановленим початковим кредитним лімітом, до 50000грн., скористався наданими коштами та сплачував відсотки за користування кредитом.

Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.

Однак відповідач припинив виконувати своє зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим станом на 18.07.2024 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 55928,83 грн., яку просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 було відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій суду заяві зазначає, що у випадку неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує, і не заперечує проти розгляду справи за відсутності представників банку.

В судові засідання призначені на 14.10.2024, 19.12.2024 відповідач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток. Відповідач був присутній у судовому засіданні 25.11.2024, а також надав свої письмові пояснення у справу.

ОСОБА_1 заперечує проти задоволення позову, зазначає, що не хотів отримувати кредитну карту, не користувався нею, користувався лише зарплатною картою, не має застосунку Приват-24, тож вважає, що невідомі особи користувались коштами на цій картці. Також, в судовому засіданні пояснив що картка хоч і знаходиться у нього, але він нею ніколи не користувався, усно звертався до відділення АТ КБ «Приватбанк», але там його ніхто не вислухав. Судом було запропоновано відповідачу надати письмові докази звернення до позивача, письмові докази направлення пояснень у цій справі позивачу та (або) докази звернення до правоохоронних органі із питань використання його кредитної картки. Однак, до судового засідання 19.12.2024 жодного з цих доказів суду відповідач не надав, 19.12.2024 подав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав надані раніше пояснення.

Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг підписав Анкету-заяву № б/н від 10.06.2020 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms.

Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, на підтвердження чого позивачем надано Виписку за договором № б/н за період 10.06.2020 - 22.07.2024 з якої вбачається що за відповідачем обліковувалась одна картка «Універсальна» № НОМЕР_1 датою відкриття від 10.06.2020 року. Згідно з випискою за договором № б/н за період 10.06.2020 - 22.07.2024, а саме з листопада 2023 по 22.02.2024 року за цією карткою були здійснені фінансові операції, зокрема перекази на іншу власну картку через додаток Приват-24, поповнення картки та грошові перекази. Загалом за зазначеною карткою було здійснено витрат на суму 58203,70 грн., а надходжень 2274,87 грн.

Як вже було зазначено судом, відповідач був повідомлений про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Сторонами було погоджено такі умови кредитування. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50 000 грн. (п.1.2. Договору); тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); процентна ставка, відсотків річних: 43,2% (п.1.3 Договору); в процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 42.0% річних (згідно наданої довідки), проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 18.07.2024 року становить 55928,83 грн., та складається з 45942,73 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 9986,10 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Вказаний розрахунок не спростований відповідачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За умовами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом, позивач, АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується копією розрахунку заборгованості за договором, який надано позивачем у матеріали справи, а також випискою за його картковим рахунком.

Щодо пояснень відповідача про те, що він не користувався кредитними коштами, не знає яким чином відбулось списання цих коштів, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до п.п. 136, 140 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, який затверджений постановою Правління НБУ №164 від 29.07.2022 року, користувач зобов`язаний:

- зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень;

- не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Згідно ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зазначено, що платник несе перед банком або іншою установою - учасником платіжної системи, що його обслуговують, відповідальність, передбачену умовами укладеного між ними договору.

Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації

Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій, з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу.

Чинним законодавством не надано повноважень Банку здійснювати повернення проведеного переказу/зняття позивачем, здійсненого з належною авторизацією/введенням ПІН-коду. Виходячи з вищевикладеного клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т. ч. за несанкціоновані операції з його карткою.

Підписавши Договір про надання банківських послуг, відповідач засвідчив свою обізнаність та згоду із Умовами та правилами надання банківських послуг. В подальшому відповідач пройшов перевірку поданих ним документів, отримав та активував картку. Відповідачем не доведено у належний спосіб його неможливості користуватись мобільним додатком та здійснювати клієнтські налаштування, а також, всупереч процесуального обов`язку, передбаченого ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не довів факт втрати контролю над своїм кредитним рахунком та не спростував презумпцію свого авторства у банківських операціях, які зазначені у виписці з його банківського рахунку, або факт шахрайства.

Так, у поясненнях до суду відповідач стверджував про звернення до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про вчинення за його карткою операцій невідомими особами, проте доказів на підтвердження цього, доказів звернення до правоохоронних органів, доказів встановлення винної особи суду надано не було. Також, після роз`яснення судом права відповідачу звернутись письмово до банку, або, хоча б відправити банку свої пояснення у цій справі та надати суду відповідні докази, відповідач цього не зробив. Тож, суд вважає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами свої заперечення проти позову.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом.

Враховуючи викладене вище, позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 55928,83 грн. підлягає задоволенню.

Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договорим б/н від 10.06.2020 у розмірі 55928,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, );

відповідач: ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 19.12.2024 р.

Суддя Марина МАРКОСЯН