ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/5619/16-ц Номер провадження 22-ц/814/1364/24Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Усачов Олександр Леонідович, на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року (повний текст рішення складено 17 листопада 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Харківська міська рада, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, яка протокольною ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року була замінена на належного відповідача згідно клопотання позивача ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 листопада 1993 року, виданого відділом приватизації житла підприємства «Харківські теплові мережі» на підставі наказу №588 від 03 листопада 1993 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (дочка ОСОБА_4 ) належала на праві спільної сумісної власності кв. АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після смерті якої ОСОБА_5 успадкувала належну їй частку, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , заповіт не складала, на момент смерті проживала разом із своєю дочкою ОСОБА_6 , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

В подальшому ОСОБА_6 звернулась до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на вказане майно, однак отримала відмову у зв`язку з необхідністю встановлення родинних відносин між нею, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2013 року встановлено факт родинних відносин, зокрема, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_5 була рідною сестрою ОСОБА_7 (тітки ОСОБА_6 ), якій на праві власності належала кімната АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 .

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року ОСОБА_6 визначено додатковий строк на подання заяви для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішення суду.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла, свідоцтво про право власності на зазначене вище нерухоме майно не отримала, заповіт за життя не складала.

Позивач стверджувала, що протягом останніх п`яти років вона проживала з ОСОБА_6 однією сім`єю, доглядала за нею, купувала продукти харчування, лікарські засоби, сплачувала комунальні послуги, оплатила усі необхідні платежі, пов`язані з її похованням.

Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , вступивши в управління та володіння спадковим майном, але нотаріус відмовив у видачі їй свідоцтва про права на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем, просила визнати за нею право власності на кв. АДРЕСА_1 та кімнату АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом, як спадкоємець четвертої черги.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,20 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , як спадкоємцем четвертої черги.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на кімнату АДРЕСА_2 , загальною площею 18,60 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , як спадкоємцем четвертої черги.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року апеляційну скаргу Харківської міської ради Харківської області відхилено, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково: рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року не погодилася ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі позивач прохала суд скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Харківська міська рада, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не було взято до уваги надані позивачем письмові докази, метою подання яких було усунення недоліків, на які вказав Верховний Суд при перегляді справи, та які підтверджують факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем як на час відкриття спадщини, так і останні п`ять років.

Крім того, місцевим судом в оскаржуваному судовому рішенні неправильно зазначено зміст показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які було надано останніми в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, оскільки свідки підтвердили факт проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років.

Позивач наголошує, що крім неї після смерті ОСОБА_6 спадкоємці майна останньої за законом відсутні, оскільки позов сина померлої - ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залишено без розгляду, а дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 , що був сином спадкодавця ОСОБА_11 не виявила ніякої процесуальної зацікавленості до спірного майна.

Суддею місцевого суду було грубо порушено право позивача на професійну правничу допомогу, оскільки її представнику не було надано можливості ознайомитися із матеріалами справи, який клопотав надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи в електронному вигляді, а також після дослідження доказів не з`ясувала наявність в учасників справи клопотань, перейшовши до судових дебатів.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу Харківська міська рада прохала суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року залишити без змін.

Зауважено, що позивачем не доведено тривалих сімейних відносин, наявності спільного бюджету зі спадкоємцем, їх спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, а відтак місцевий суд дійшов до правильного висновку про недоведеність ОСОБА_1 факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 протягом п`яти років на момент відкриття спадщини.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Представник ОСОБА_1 адвокат Усачов О.Л., взявши участь у розгляді справи у режимі відеоконференції, підтримав вимоги поданої ним в інтересах позивача апеляційної скарги та прохав їх задовольнити з підстав, що у ній наведені, наголошуючи на, як він вважає, допущених судом першої інстанції порушеннях норм процесуального права.

Представник ОСОБА_2 адвокат Бакшеєва А.В., взявши участь у розгляді справи у режимі відеоконференції, заперечувала проти поданої апеляційної скарги, наголошуючи на обґрунтованості та законності оскаржуваного судового рішення.

Представник Харківської міської ради - Буряковська О.Ю., у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, заперечувала проти поданої апеляційної скарги, наголошуючи на її безпідставності.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, на розгляд справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 листопада 1993 року, виданого відділом приватизації житла підприємства «Харківські теплові мережі» на підставі наказу від 03 листопада 1993 року за № 588, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира по АДРЕСА_3 , загальною площею 48,2 кв.м. (т.1, а.с. 06).

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с. 10).

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с. 09).

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2013 року в справі № 645/7158/13-ц, яке вступило в законну силу, встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_6 (т.1, а.с. 08).

Згідно відповіді Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори від 11 січня 2017 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на підставі заяви дочки спадкодавця ОСОБА_6 заведена спадкова справа № 405/01. На час надання відповіді свідоцтво про право на спадщину не видавалося (т.2, а.с. 149).

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с. 44).

На підставі договору дарування кімнати від 07 березня 2013 року ОСОБА_12 (дарувальник) безоплатно передала у власність ОСОБА_7 (обдарована) належну їй житлову кімнату АДРЕСА_2 , загальною площею 18,60 кв.м. (т.3, а.с. 34).

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року в справі № 645/6321/14-ц, яке вступило в законну силу, ОСОБА_6 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с. 42).

Вище вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_6 є племінницею ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с. 42).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що 18 травня 1968 року складено актовий запис, згідно якого ОСОБА_13 та ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_14 ) одружилися (т.2, а.с. 191-192).

ОСОБА_13 , який є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , згідно відомостей свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.2, а.с. 155).

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_5 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1, а.с. 43).

Зі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_6 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_2 батьками якого є ОСОБА_13 та ОСОБА_6 (т.1, а.с. 129).

Зі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_7 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_10 , батьками якого є ОСОБА_13 та ОСОБА_6 (т.2, а.с. 156).

ОСОБА_10 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.2, а.с. 154).

Згідно відповіді Сьомої харківської державної нотаріальної контори від 11 січня 2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , заведена спадкова справа №161/2015. Із заявою про прийняття спадщини від 14 березня 2015 року звернулась дружина померлого ОСОБА_11 . На час надання відповіді свідоцтво про право на спадщину не видавалося (т.2, а.с. 148).

З листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Погрібної Т.П. від 25 серпня 2015 року вбачається, що нотаріус позбавлений можливості відкрити спадкову справу за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини після ОСОБА_6 , оскільки місце проживання ОСОБА_6 на день смерті не було зареєстровано, нерухомого майна, яке б належало їй на праві власності та було зареєстровано за нею не було. Крім того, у ОСОБА_1 відсутні документи, які б підтверджували належність кім. АДРЕСА_2 померлій ОСОБА_6 , оскільки вказана кімната належить ОСОБА_7 , після якої ОСОБА_6 прийняла спадщину, але не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом (т.1, а.с. 41).

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лантьєвою В.В. від 31 січня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , оскільки заявником не було надано документів, що підтверджують факт прийняття спадщини (т.1, а.с. 191).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10 жовтня 2017 року вбачається, що спадкова справа на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 була заведена 11 січня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лантьєвою В.В., номер справи у нотаріуса №01/2017, номер у спадковому реєстрі 60091518 (т.1, а.с. 207).

Позиція суду апеляційної інстанції

Щодо факту спільного проживання

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою-другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, у зазначеній справі першочерговому встановленню підлягає як факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

На підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем, позивачем було надано до місцевого суду: товарний чек від 24 грудня 2014 року про сплату 2 720,00 грн на витрати, пов`язані з похованням ОСОБА_6 ; договір-замовлення на організацію, проведення поховання та ритуальні послуги від 24 грудня 2014 року (т.1, а.с. 56-61); копії квитанцій про оплату комунальних послуг, які надавалися за адресою: АДРЕСА_3 (т.3, а.с. 32-33); копію довіреності (т.3, а.с. 31).

Будь-яких інших доказів на підтвердження проживання однією сім`єю з спадкодавцем не менше п`яти років, що є визначальним у вирішенні питання про спадкування на підставі статі 1264 ЦК України, позивач не надала.

Наявність товарного чеку від 24 грудня 2014 року про сплату 2 720,00 грн та договору-замовлення на організацію і проведення поховання та ритуальні послуги від 24 грудня 2014 року не є підтвердженням факту спільного проживання спадкодавця з позивачем протягом встановленого законодавством строку, оскільки з таких доказів можливо встановити виключно факт організації та здійснення ОСОБА_1 поховання ОСОБА_6 .

Крім того, обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Що ж стосується поданих до Київського районного суду м. Полтави копій квитанцій про оплату комунальних послуг, які надавалися за адресою: АДРЕСА_3 , то слід відмітити, що з них неможливо встановити особу платника, крім того, вони стосуються незначного періоду часу: квітень-серпень 2012 року.

Наявність у позивача довіреності, якою ОСОБА_6 уповноважувала ОСОБА_1 здійснювати представництво її інтересів у передбачуваних у довіреності випадках, не засвідчує факт їх спільного проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а свідчить про їх міжособистісні довірливі стосунки.

Слід зауважити, що надання особистих документів ОСОБА_6 до місцевого суду підтверджує лише становлення між позивачем та померлою довірливих відносин, якій остання довіряла вчинення від її імені певних дій.

Що ж стосується показань свідків, які надавали пояснення у місцевому суді, то Верховний Суд, зокрема у постановах від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, зауважував, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

З огляду на надані до суду апеляційної інстанції докази (копія виписки з медичної картки стаціонарного хворого, копія довіреності, копія паспорта, копія технічного висновку), колегія суддів вважає за потрібне вкотре наголосити, що при розгляді даної справи встановленню підлягає саме факт проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, водночас, встановлення факту непроживання померлої за адресою: АДРЕСА_3 , автоматично не доводить факт її спільного проживання з ОСОБА_1 .

Отже, з аналізу вищевказаного, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що позивачем на підставі належних, достатніх та достовірних доказів не було доведено факту її спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, який підлягає першочерговому встановленню при розгляді даної справи.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Представник позивача у поданій ним апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом на майно померлої ОСОБА_6 , оскільки інші спадкоємці за законом, що належать до першої черги спадкування, не вчинили у передбачені законодавством строки необхідні дії за для прийняття спадщини.

Вище зазначене твердження не береться колегією суддів до уваги, оскільки на позивача покладено процесуальний обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а відтак, остання має доводити першочергово не відсутність інших спадкоємців за законом померлої, а факт того, що вона проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

З огляду на заміну відповідача, варто зауважити, що у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц, від 02 лютого 2024 року в справі № 524/8320/21 вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Також у поданій апеляційній скарзі зазначено, що суддя місцевого суду не надала можливості представнику позивача ознайомитися із матеріалами справи в електронному вигляді, що позбавило можливості останнього належним чином надати правничу допомогу ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача адвокат Усачов О.Л. звертався до Київського районного суду м. Полтави із заявою про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, у якій прохав суд надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд».

Київський районний суд м. Полтави на вище зазначену заяву представника позивача повідомив останнього, що усі документи по даній справі були подані до суду у паперовій формі, а тому, з урахуванням відсутності технічної можливості сканування документів, зазначив, що у разі реєстрації адвоката, як учасника справи, у підсистемі ЄСІТС та подачі заяви на ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, до електронного кабінету останнього за вказаним переліком будуть надані для ознайомлення електронні матеріали судової справи (реєстраційні картки; відомості про отримання або надсилання електронних документів; процесуальні та інші документи в електронній формі, виготовлені судом; інші електронні документи, створені в АСДС в автоматичному режимі). Також додатково повідомлено, що ознайомитися з матеріалами судової справи представник позивача має можливість в приміщенні Київського районного суду м. Полтави згідно графіку роботи суду.

Учасники справи мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти (пункт 1, 4 частини першої статті 43 ЦПК України).

Водночас, питання надання матеріалів справи для ознайомлення унормовано положеннями Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) (далі Інструкція), зокрема розділом Х «Надання судової справи для ознайомлення».

Пунктом 4 розділу Х «Надання судової справи для ознайомлення» Інструкції передбачено, що у випадку необхідності надання для ознайомлення судової справи (матеріалів кримінального провадження), щодо якої прийнято рішення про розгляд (формування та зберігання) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, справа надається для ознайомлення у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Суддя (суддя-доповідач), у провадженні якого перебуває судова справа, самостійно, виходячи з конкретних обставин справи, вирішує питання про форму (паперову, електронну чи змішану), у якій буде надана для ознайомлення така справа.

Водночас, представник позивача звертався й до Полтавського апеляційного суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, у якій прохав суд надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд».

Полтавський апеляційний суд, згідно попередньо узгодженого переліку, надав можливість представнику позивача ознайомитися з матеріалами справи в електронному вигляді, що підтверджується матеріалами справи.

У частині третій статті 376 ЦПК України зазначені порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, які не встановлені при розгляді цієї апеляційної скарги.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що не кожне допущене судом порушення процедури може істотно впливати на права учасників справи та тягнути порушення гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, за змістом цієї статті більшість процесуальних порушень, допущених на одній стадії цивільного процесу, можна виправити на іншій його стадії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц (пункт 50)).

Не може бути скасоване правильне по суті і законне судове рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на наведене, місцевий суд надав належну оцінку наданим доказам та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Усачов О.Л., слід залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Усачов Олександр Леонідович залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 травня 2024 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко