Провадження № 6/229/226/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Бочарової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дружківка подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 , стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» ,-

ВСТАНОВИВ:

До Дружківського міського суду Донецької області через систему «Електронний суд» надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 , в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника - громадянина України ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - до погашення заборгованості за виконавчим документом у справі № 219/14577/19 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором №IPAKNABG.219951.001 від 27.01.2014 року в сумі 81 741,99 грн., яка складається з наступного: сума простроченого основного боргу за кредитом - 46 702,48 грн., сума заборгованості по відсоткам 35 034,66 грн., пеня - 4,85 грн. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» в дольовому порядку судовий збір по 960,50 грн. з кожного.

В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у приватного . виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни (надалі-приватний виконавець) знаходиться виконавче провадження №67782896 з виконання виконавчого листа № 219/14577/19 виданого 31.08.2020 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 » ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором № IPAKNABG.219951.001 від 27.01.2014 року в сумі 81 741,99 грн., яка складається з наступного: сума простроченого основного боргу за кредитом - 46 702,48 грн., сума заборгованості по відсоткам 35 034,66 грн., пеня - 4,85 грн. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» в дольовому порядку судовий збір по 960,50грн. з кожного.

06.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67782896 відносно ОСОБА_1 .

06.12.2021 винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ КБ "ПРИВАТБАНК", АТ "Універсал Банк", "ОКСІ Банк", АТ "ТАСкомбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ АКБ "ІНДУСТРІАЛБАНК", ПАТ "Банк Восток", АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК", АТ АКБ "Львів", АТ «КРЕДОБАНК», АТ "ОТП БАНК", АТ "Ідея Банк", АТ "АГРОПРОСПЕРІС БАНК", АТ "УКРСИББАНК", АТ "БАНК АВАНГАРД".

07.12.2021 винесено постанову про арешт коштів та направлено до винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ "Укрексімбанк", АТ "СІТІБАНК", АТ "ІНГ Банк Україна", АТ "УКРГАЗБАНК"', АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", АТ "Дойче Банк ДБУ", АТ "АЛЬФА-БАНК", АТ "ПРАВЕКС БАНК", АБ "ПІВДЕННИЙ", АТ "СБЕРБАНК", АТ "А-БАНК", ПАТ "ПРОМІНВЕСТБАНК", АТ "Ощадбанк", АТ "ПУМБ".

У вищезазначених банках відсутні відкриті рахунки боржника.

08.12.2021 винесено постанову про арешт рухомого і нерухомого майна боржника.

Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ФДС не перебуває.

14.12.2021 винесено постанову про розшук автомобіля боржника DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На запит приватного виконавці, щодо перетину боржником державного кордону України Державною прикордонною службою України надано відповідь про те, що відомості щодо перетинання кордону боржником відсутні.

Відповідно до інформації ПФУ відсутні дані про отримання доходу.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровані об`єкти нерухомого майна.

19.05.2023 приватним виконавцем Матвійчук Н. Є. змінено виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області. Всі виконавчі провадження, які перебували у неї на виконанні в Донецькому окрузі продовжуються нею виконуватись після зміни на виконавчий округ Одеської області.

03.06.2023 постановою про прийняття виконавчого провадження виконавче провадження № 67782896прийнято до виконання приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. Є.

Відповідно до інформації Мінсоцполітики боржник не зареєстрований як внутрішньо переміщена особа.

З дати відкриття виконавчого провадження та станом на день звернення до суду з даним поданням, з боржника на користь стягувача стягнень не було, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання боржник не вчинив, з жодними заявами, клопотаннями до приватного виконавця не звертався, про зміну адреси не повідомляв.

Відповідно до виконавчого листа боржник зареєстрований в АДРЕСА_1 , тобто на непідконтрольній території України, куди «Укрпошта» тимчасово не здійснює поштові відправлення, що унеможливлює направлення йому постанови про відкриття виконаного провадження відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Верховним Судом в постанові від 29.06.2022 у справі № 225/890/21, якою скасовані ухвала Дзержинського міського суду Донецької області від 15.04.2021 та постанова Донецького апеляційного суду від 16.06.2021, з приводу повідомлення приватним виконавцем Матвійчук Н. Є. боржника, який зареєстрований на тимчасово окупованій території зроблено висновки, що обов`язок повідомлення приватному виконавцю зміненої адреси проживання покладається саме на боржника. Само по собі порушення приватним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження або постанови про арешт коштів боржника.

Ухвала Дзержинського міського суду Донецької області від 15.04.2021 у справі №225/890/21 була мотивована тим, що виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а вже після цього проводити виконавчі дії. Суд врахував висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 07.05.2018 року у справі № 916/1605/15, яка не була актуальна у зв`язку з прийняттям нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець не має обов`язку пересвідчуватись в отриманні боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Верховним Судом в постанові від 29.06.2022 у справі № 225/890/21 зазначено, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 160/7321/19, про те, що примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Також не враховано висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 325/1138/16-ц, зокрема, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачені підстави неможливості виконавчих дій у разі реєстрації боржника в зоні проведення антитерористичної операції та неможливості повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Приватним виконавцем вжито заходи щодо встановлення місця знаходження боржника. З дати відкриття виконавчого провадження та станом на день звернення до суду з даним поданням, з боржника на користь стягувача стягнень не було, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання боржник не вчинив, з жодними заявами, клопотаннями до приватного виконавця не звертався, про зміну адреси не повідомляв.

Щодо ухилення боржника від виконання рішення, звертає увагу суду, що судова практика та роз`яснення Верховного Суду України в листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» складалась в Україні до 2014 року, тобто до окупації частини територій нашої країни, а також до прийняття нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 року. Відповідно до ч. 5 ст. 26 якого виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний/приватний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Тобто з введенням в дію Закону № 1404 поняття «добровільне виконання рішення суду не існує», а примусове виконання розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду з України розповсюджується не тільки на юридичні кордони України, а і на пропускні пункти на лінії зіткнення з тимчасово окупованими територіями. Боржник, маючи реєстрацію на тимчасово окупованій території, без проблем може переміщуватись через контрольно-пропускні пункти з контрольованою територією. І такому боржнику дуже вигідна така позиція не мати реєстрації на контрольованій території, аби не отримувати кореспонденцію від суду, від приватного/державного виконавця і «бути не обізнаним» про виконавче провадження, ухиляючись тим самим від виконання рішення.

Листом Верховного Суду від 12.01.2023 на її звернення щодо скасування роз`яснень Верховного Суду України від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», повідомлено, що Верховний Суд забезпечує єдність судової практики шляхом розгляду справ, та Верховний Суд позбавлений можливості вирішити порушене нею питання. Однак зазначив, що узагальнення Верховного Суду України має рекомендаційний характер.

Надіслати боржнику документи виконавчого провадження неможливо у зв`язку з тим, що боржник зареєстрований на тимчасово окупованій території. Однак це не означає, що боржник не обізнаний. Він обізнаний про існування боргових зобов`язань. Крім того, в України існує можливість дізнатись про судові рішення і виконавчі провадження з відкритих реєстрів, а також із застосунку «Дія», Єдиного реєстру боржників, які діють через систему Інтернет і доступні в тому числі і на тимчасово окупованих територіях України. Аби отримати інформацію з відкритих джерел, знаходячись на окупованій території, не потрібно навіть виїжджати на підконтрольну територію. Боржник був обізнаний, про укладений кредитний договір і відповідно у нього існують кредитні зобов`язання. Ухилення боржника полягає також в тому, що він не здійснює реєстрацію на підконтрольній території і переховується таким чином від суду та приватного виконавця.

Приватним виконавцем у виконавчому провадженні вжито всіх можливих заходів примусового виконання: кошти на рахунках боржника відсутні, рухоме, нерухоме майно відсутнє, доходи відсутні.

Тривалий термін невиконання свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання рішення і ставить під загрозу взагалі виконання даного рішення.

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. надала суду заявою про розгляд подання без її участі, подання підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та підстави звернення приватного виконавця до суду з вказаним поданням, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до Розпорядження Голови Верховного Суду від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, справи підсудні Артемівському міськрайонному суду Донецької області були передані до Дружківського міського суду Донецької області.

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. надала суду заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримує в повному обсязі.

06.12.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. відкрито виконавче провадження № 67782896 за заявою стягувача ТОВ "Глобал Спліт" з примусового виконання виконавчого листа № 219/14577/19 виданого 31.08.2020 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором № IPAKNABG.219951.001 від 27.01.2014 року в сумі 81741,99 грн. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» в дольовому порядку судовий збір по 960,50грн. з кожного.

03.06.2023 постановою про прийняття виконавчого провадження виконавче провадження № 67782896прийнято до виконання приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. Є.

Відповідно до виконавчого листа боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

06 грудня 2021 року, 07 грудня 2021 року винесено постанови про арешт коштів боржника та направлено для виконання до банківських установ. Відкриті рахунки боржника у банках відсутні.

08.12.2021 року винесено постанову про арешт рухомого і нерухомого майна боржника.

Відповідно до інформації МВС України за боржником зареєстровано транспортний засіб.

14 грудня 2021 року винесено постанову про розшук майна боржника.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України інформація щодо перетину боржником державного кордону в період 06.12.2021 року по 17.04.2024 року відсутня.

Відповідно до інформації Державної податкової служби України інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі щодо боржника відсутня.

Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Відповідно до інформації Пенсійного фонду України інформація про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу ПФУ, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільними договорами, про їх останнє місце роботи відсутня.

Відповідно до інформації Міністерства соціальної політики України інформація щодо перебування на обліку боржника як внутрішньо переміщеної особи відсутня.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 року за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Крім того, слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Тривалий термін невиконання судового рішення, на який посилається приватний виконавець, без з`ясування причин такого невиконання, проживання особи на тимчасово непідконтрольній Україні території не можуть беззаперечно свідчити про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Доводи подання про наявну у боржника можливість дізнатись про судові рішення і виконавчі провадження з відкритих реєстрів, додатку «Дія», Єдиного реєстру боржників, тощо, є припущенням та висновків суду не спростовують.

Наявність у боржника невиконаних зобов`язань у виконавчому провадженні сама по собі не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України.

Оскільки суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника виключно у випадку його ухилення від виконання рішення суду, а належних доказів цілеспрямованого ухилення боржника від виконання рішення суду на час звернення до суду з поданням заявником не надано, як і доказів на підтвердження того, що боржник дійсно має намір на виїзд за кордон, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа слід відмовити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 , стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя