Провадження № 2/369/334/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/13114/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_4 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про поділ майна подружжя, в якому просила суд:

- визнати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 Борщагівка) спільною сумісною власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 Борщагівка);

- визнати за ОСОБА_2 право власності на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 Борщагівка);

- визнати нежитлове приміщення 143 площею 5,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ) спільною сумісною власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на частину нежитлового приміщення 143 площею 5,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 );

- визнати за ОСОБА_2 право власності на частину нежитлового приміщення 143 площею 5,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 (нині Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка);

- визнати автомобіль KIA SOUL, 2010 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власніст ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на частину автомобіля KIA SOUL, 2010 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на частину автомобіля KIA SOUL, 2010 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 ;

- виділити у власність ОСОБА_4 рухоме майно, яке розташоване в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 (нині Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка), а саме:

- Холодильник GORENJE вартістю 14 000 грн.;

- Мікрохвильова піч GORENJE вартістю 9 000 грн.;

- Духова шафа (піч) GORENJE вартістю 12 000 грн.;

- Варочна поверхня GORENJE вартістю 8 000 грн.;

- Пральна машина GORENJE вартістю 12 000 грн.;

- Посудомиюча машина BOSCH вартістю 12 000 грн.;

- Телевізори (2 штуки) SONY загальною вартістю 18 000 грн;

Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 7 809,50 грн.

На обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з 07.10.2011 року по 22.09.2020 року позивач та відповідачка перебували у шлюбі. За час шлюбу позивач з відповідачем за спільні кошти придбали наступне майно:

07.10.2014 року придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 Борщагівка) (далі квартира);

11.06.2015 року придбали нежитлове приміщення 143 площею 5,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ) (далі приміщення 143).

Квартира та приміщення 143 придбані в новозбудованому будинку (первісний ринок нерухомості) додатково були витрачені кошти на ремонт.

У 2016 році придбали автомобіль KIA SOUL, 2010 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 /

Після придбання квартири 07.10.2014 року була придбана побутова техніка, меблі, двері, санвузол на загальну суму 170 000 грн.

За згоди позивачки квартира, приміщення 143 та автомобіль були оформлені на ім`я відповідача, після розірвання шлюбу 22.09.2020 року сторони не досягли згоди про поділ майна набутого за час шлюбу. Вка.зана обставина стала підставою для звернення до суду з позовом.

Від шлюбу дітей позивач з відповідачем не має

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

30.12.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заперечення проти позову мотивовані наступним.

Так, дійсно за час шлюбу відповідачем було придбано наступне майно (надалі по тексту спірне майно):

- квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.10.2014 р., зареєстрованого в реєстрі за № 7643 (копія договору додається до відзиву);

- нежитлове приміщення № 143 в будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.06.2015 р., зареєстрованого в реєстрі за № 588;

- автомобіль KIA SOUL, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- вбудовані шафи-купе, вбудовані кухонні меблі, диван, санвузол, двері, холодильник, мікрохвильова піч, духова шафа, варильна поверхня, пральна машина, посудомийна машина, два телевізори.

Однак, все вище вказане спірне майно було придбане відповідачем за кошти, які належали йому особисто, а саме за кошти, отримані від продажу своєї квартири АДРЕСА_4 , право власності на яку було зареєстроване за відповідачем 04 грудня 1998 року, ще задовго до укладення шлюбу з позивачем.

Квартира АДРЕСА_4 була продана відповідачем згідно договору купівлі-продажу від 03.10.2014 року, зареєстрованого за № 3245, за 650 000,00 (шістсот п`ятдесят тисяч) гривень.

Квартира АДРЕСА_5 та нежитлове приміщення АДРЕСА_6 були придбані відповідачем за 414 200,00 (чотириста чотирнадцять тисяч двісті) гривень.

На решту коштів (235 800,00 грн.), отриманих від продажу квартири по АДРЕСА_2 , відповідачем було придбано автомобіль KIA SOUL, державний номерний знак НОМЕР_1 , та інше спірне майно (вбудовані шафи-купе, вбудовані кухонні меблі, диван, санвузол, двері, холодильник, мікрохвильова піч, духова шафа, варильна поверхня, пральна машина, посудомийна машина, два телевізори).

Зазначена позивачем в своїй позовній заяві вартість нежитлового приміщення № 143, вартість автомобіля, вартість та опис іншого спірного майна (вбудовані шафи-купе, вбудовані кухонні меблі, диван, санвузол, двері, холодильник, мікрохвильова піч, духова шафа, варильна поверхня, пральна машина, посудомийна машина, два телевізори) не відповідає дійсності.

Зважаючи на придбання відповідачем спірного майна за кошти, які належали йому особисто, таке майно не є спільною власністю сторін у справі та не може бути розподілено між ними як спільне майно подружжя.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. від 10.10.2023 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 369/13114/21 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2023 року (суддя Янченко А.В.) справу прийнято до свого провадження.

28.02.2024 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено закрити підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні 30.10.2024 року представник позивача підтримав задоволення позову, відповідач та його представник заперечили проти задоволення позову.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що з 07.10.2011 року по 22.09.2020 року позивач та відповідач перебували у шлюбі.

За час шлюбу відповідачем було придбано наступне майно:

- квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.10.2014 р., зареєстрованого в реєстрі за № 7643;

- нежитлове приміщення № 143 в будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.06.2015 р., зареєстрованого в реєстрі за № 588 (копія договору додається до відзиву);

- автомобіль KIA SOUL, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- вбудовані шафи-купе, вбудовані кухонні меблі, диван, санвузол, двері, холодильник, мікрохвильова піч, духова шафа, варильна поверхня, пральна машина, посудомийна машина, два телевізори.

Дане спірне майно було придбане відповідачем за кошти, які належали йому особисто, а саме за кошти, отримані від продажу своєї квартири АДРЕСА_4 , право власності на яку було зареєстроване за відповідачем 04 грудня 1998 року, ще задовго до укладення шлюбу з позивачем.

Квартира АДРЕСА_4 була продана відповідачем згідно договору купівлі-продажу від 03.10.2014 р., зареєстрованого за № 3245, за 650 000,00 (шістсот п`ятдесят тисяч) гривень.

Квартира АДРЕСА_5 та нежитлове приміщення АДРЕСА_6 були придбані відповідачем за 414 200,00 (чотириста чотирнадцять тисяч двісті) гривень.

На решту коштів (235 800,00 грн.), отриманих від продажу квартири по АДРЕСА_2 , відповідачем було придбано автомобіль KIA SOUL, державний номерний знак НОМЕР_1 , та інше спірне майно (вбудовані шафи-купе, вбудовані кухонні меблі, диван, санвузол, двері, холодильник, мікрохвильова піч, духова шафа, варильна поверхня, пральна машина, посудомийна машина, два телевізори).

У судовому засіданні 18.09.2024 року свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 підтвердили придбання відповідачем спірного майна під час перебування у шлюбі з позивачем за рахунок отриманих від продажу у 2014 році квартири АДРЕСА_4 .

У судовому засіданні 30.10.2024 року свідок ОСОБА_6 підтвердив продаж відповідачем у 2014 році квартири АДРЕСА_4 і купівлю ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_3 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Як зазначив Верховний Суд в Постанові від 22.01.2020 року у справі № 711/2302/18, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Обставини придбання відповідачем спірного майна за особисті кошти, одержані від продажу своєї квартири АДРЕСА_4 , спростовують презумпцію спільності такого майна, про що зазначає позивач у своїй позовній заяві.

Обставини придбання відповідачем спірного майна за особисті кошти підтверджуються зокрема договором купівлі-продажу від 03.10.2014 р., зареєстрованого за № 3245 (щодо продажу відповідачем квартири по АДРЕСА_2 ), договором купівлі-продажу від 07.10.2014 р., зареєстрованого в реєстрі за № 7643 (щодо купівлі відповідачем квартири по АДРЕСА_2 ); договором купівлі-продажу від 11.06.2015 р., зареєстрованого в реєстрі за № 588 (щодо купівлі відповідачем нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 ).

Крім того, обставини придбання відповідачем спірного майна за особисті кошти підтвердилися показами свідків.

Факт придбання відповідачем спірного майна за особисті кошти не спростовують доводи позивача з посиланням на пункт 5 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 07.10.2014 р. про наявність її згоди на придбання такої квартири.

Суд також погоджується з доводами відповідача, що не мають жодного правового значення для вирішення цього спору по суті та не підтверджені жодним належним доказом твердження позивача про ведення спільного сімейного бізнесу. Не є та не може бути таким доказом запис в трудовій книжці про роботу позивача менеджером в Товаристві з обмеженою відповідальністю ТЕССО ІНК, де відповідач обіймав посаду директора, адже позивач, так само як і відповідач, отримувала за свою роботу заробітну плату, яку витрачала на власні потреби. Участі в управлінні Товариством позивач не приймала, доходів від прибутку Товариства вона не отримувала, що спростовує її твердження про спільний сімейний бізнес.

Доказів, які б підтверджували вклад позивача у придбання спірного майна, окрім твердження про спільність майна у зв`язку з його придбанням в період шлюбу, позивачем не надано. Натомість відповідачем наведено обставини та надано на їх підтвердження докази, які спростовують презумпцію спільності права власності подружжя на спірне майно, набуте в період шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Інформація про сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_7 ; фактична адреса проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_7 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено: 17.12.2024 року.

Суддя А.В. Янченко