465/3116/24
2/465/2294/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

13.05.2024 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Марків Ю.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій посадових осіб державної виконавчої служби протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Артюшкова О.О. звернулася до суду з позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій посадових осіб державної виконавчої служби протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

У поданому позові просить визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арештів, накладених 02.06.2014 в межах виконавчого провадження № 43328714, 20.04.2015 в межах виконавчого провадження № 47146218, 19.02.2018 в межах виконавчого провадження №51804540, 22.02.2019 в межах виконавчого провадження № 57388023 щодо виконання виконавчого листа, виданого Франківським районним судом м. Львова 14.02.2014 у справі № 465/3912/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фольксбанк" заборгованості за кредитним договором в сумі 839261,11 грн. та судового збору в сумі 3326,00 грн.; зобов`язати посадових осіб Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешти, накладені 02.06.2014 в межах виконавчого провадження № 43328714, 20.04.2015 в межах виконавчого провадження № 47146218, 19.02.2018 в межах виконавчого провадження № 51804540, 22.02.2019 в межах виконавчого провадження № 57388023 щодо виконання виконавчого листа, виданого Франківським районним судом м.Львова 14.02.2014 у справі № 465/3912/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фольксбанк" заборгованості за кредитним договором в сумі 839261,11 грн. та судового збору в сумі 3326,00 грн.; визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо невиключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, що внесені в ході виконавчого провадження № 57388023; зобов`язати посадових осіб Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, що внесені в ході виконавчого провадження №57388023.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.12.2013 Франківським районним судом м. Львова у справі № 465/3912/13-ц було винесено рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фольксбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 839261,11 грн., а також судовий збір в сумі 3326,00 грн. На підставі зазначеного рішення Франківським районним судом м. Львова 14.02.2014 було видано виконавчий лист. У подальшому цей виконавчий лист було пред`явлено на виконання до Франківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові. 29.07.2016 було відкрито виконавче провадження № 51804540, а також 13.04.2018 винесено постанову про арешт майна боржника, а у подальшому постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». В подальшому, 09.10.2018 зазначений вище виконавчий документ було повторно пред`явлено до виконання, у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження № 57388023. 25.06.2019 в межах цього виконавчого провадження було винесено постанови про арешт майна боржника та про стягнення виконавчого збору, а також повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Також у подальшому виконавчий лист від 14.02.2014 № 465/3912/13ц було передано на виконання до приватного виконавця Білецького І.М., про що ним 05.10.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67047463, а також постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та основної винагороди виконавця. 11.12.2023 ним було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому, зазначає, що 06.12.2023 позивачкою було сплачено основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження на загальну суму 44880,00 грн. Також ОСОБА_1 виконала свої фінансові зобов`язання перед стягувачем у повному обсязі. Крім того, вказує, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.02.2024 № 3.06.2014 та 20.04.2015 Франківським ВДВС у м. Львові було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях № 43328714 та № 47146218 відповідно, однак інформація щодо зазначених виконавчих проваджень на сайті АСВП відсутня, як і інформація щодо внесення даних про позивачку до реєстру боржників за цими виконавчими провадженнями. Листом від 04.04.2024 № 29665 повідомлялося, що матеріали зазначених вище виконавчих проваджень було знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання. Також у цьому листі було зазначено, що, на думку відповідача, відсутня будь-яка з передбачених ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" підстав для зняття арешту з майна позивачки та виключення відомостей про неї з Єдиного реєстру боржників, а, відповідно, зняття такого арешту можливе лише на підставі рішення суду.

26.04.2024 до архіву Франківського районного суду м.Львова скеровано запит щодо надання цивільної справи №465/3912/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Фольксбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту.

10.05.2024 на виконання вищевказаного запиту архівом Франківського районного суду м.Львова надано витребувану цивільну справу.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, матеріали витребуваної цивільної справи, вважаю, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження з огляду на наступне.

Законодавець у частині першій статті 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 24 травня 2021 року справа №712/12136/18, провадження №61-4726сво19 боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, який регламентує судовий контроль за виконанням судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Як роз`яснено у пунктах 1 та 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведені вище обставини, слід дійти висновку, що позивач наділений правом звернення до суду зі скаргою на дії, рішення державного виконавця в порядку приписів ст. 447 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі на №340/25/19 від 22 січня 2020 року та в постанові Верховного суду у справі від 08 вересня 2021 року у справі №369/3757/20.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (ч. 9 ст. 10 ЦПК України).

Приписами ст.186 ЦПК України визначено перелік підстав відмови у відкритті провадження у справі.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки ОСОБА_1 була боржником у виконавчому провадженні, між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, даний спір не може бути розглянутий судом за правилами позовного провадження, тому у відкритті провадження необхідно відмовити відповідно до ст.186 ЦПК України.

При цьому, захист порушених прав ОСОБА_1 можливий шляхом звернення до відповідного суду із скаргою на дії державного виконавця в порядку передбаченому ст.447 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 186, 259, 260, 447 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій посадових осіб державної виконавчої служби протиправними та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Марків Ю.С.