Справа №609/1679/18
Провадження № 2/601/3/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 609/1679/18 за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_2 про скасування рішення сесії Шумської міської ради від 20 червня 2017 року № 1082 щодо встановлення межі між земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення її у попередній стан,

встановив:

ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до Шумської міської ради об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_2 з вимогою про скасування рішення сесії Шумської міської ради від 20.06.2017 року №1082 про встановлення межі між земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення її у попередній стан. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 являється власником житлового будинку з господарськими будівлями розташованого по АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ). Дане будинковолодіння позивачка успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_3 . Мати ОСОБА_3 ОСОБА_4 у свій час успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 . Покійній матері ОСОБА_3 ОСОБА_4 , згідно рішення чотирнадцятої сесії першого скликання Суразької сільської ради від 02.06.1993 року передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських споруд у розмірі 0,24га., однак отримати державний акт на право власності на земельну ділянку остання не встигла у зв`яку із тривалою тяжкою хворобою та смертю. Після прийняття спадщини до ОСОБА_3 перейшло і право користування земельною ділянкою під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача-матері ОСОБА_3 . При цьому відстань від належної позивачу господарської будівлі (сараю) до земельної ділянки сусіда становила 20,2 м. Рішенням сесії Шумської міської ради від 20.06.2017року №1082 встановлено межу між земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_2 на відстані 10,8 метрів від будівель, що становить половину спірної території. Позивач вважає, що даним рішенням відповідача Шумської міської ради об`єднаної територіальної громади порушено її права землекористувача, які вона успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_3 , оскільки відстань від належної їй господарської будівлі (сараю) до земельної ділянки відповідача безпідставно скорочена з 20,2 м. до 10,8 м. Також позивач зазначає, що відповідачка ОСОБА_2 самовільно зайняла чужу земельну ділянку, побудувавши на ній житловий будинок без жодного дозволу, а також зробила насадження плодових дерев на частині земельної ділянки, що належить позивачу за правом користування. Тому позивачка просить скасувати рішення сесії Шумської міської ради від 20.06.2017 року №1082 про встановлення межі між земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та привести її у попередній стан.

В судове засідання представник позивачки адвокат Писаренко Н.О. подала заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та справу слухати у її відсутності та відсутності позивачки.

Представник Шумської міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить справу слухатиу його відсутності за наявними в матеріалах справи документами.

ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце слухання справи булла повідомлена належним чином. Причини її неявки суду невідомі.

17.07.2020 року ОСОБА_2 подано відзив на позов, у якій вона просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 . У відзиві зазначає, що вимоги позивачки є абсолютно безпідставні, вони суперечать як закону так і фактичним обставинам справи. Докази, які надані позивачкою до позовної заяви свідчать про подання завідомо безпідставного позову за відсутності предмета спору та очевидно штучного характеру спору. ОСОБА_2 користується земельною ділянкою, яку рішенням чотирнадцятої сесії першого скликання Суразької сільської ради народних депутат в Шумського району Тернопільської області від 02 червня 1993 року передано її дідові ОСОБА_6 безоплатно у приватну власність під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських споруд у розмірі 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0, 58 га. Після смерті діда ОСОБА_6 та тата ОСОБА_7 вона успадкувала зазначену земельну ділянку за правом постійного проживання з спадкодавцями на день смерті, однак, через об`єктивні причини, Державний акт на право власності не отримала. Відтак ОСОБА_2 користується земельною ділянкою на тих умовах, що і позивачка. Оспорюваним рішенням сесії Шумської міської ради від 20 червня 2017 року № 1082 затверджено акт обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 від 02 червня 2017 року та встановлено межу між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на відстані 10,8 метрів від будівель. Актом обстеження закріплено, що площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3 становить 0, 24 га ( що відповідає рішенню чотирнадцятої сесії першого скликання Суразької сільської ради народних депутатів Шумського району Тернопільської області від 02 червня 1993 року яким ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку у розмірі 0.24 га.) Відповідачка вказує на те, що межу, між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на відстані 10,8 метрів від будівель, встановлено згідно фактичного користування земельними ділянками, зі сторони відповідачки - 0, 25 га та ОСОБА_8 - 0, 24 га. Відповідачка не вчиняє ніяких перешкод позивачці у користуванні нею земельною ділянкою 0.24 га, її спосіб доказування грунтується виключно на припущеннях, а тому просить у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити. Відповідачка вважає, що представником позивача - ОСОБА_9 , порушено вимоги ч.2 ст. 61 ЦПК України, згідно з якою особа не може бути представником, якщо вона у цій справи представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя. Так, наказом від 23.11.2016 року № 05 уповноважено заступника начальника відділу «Шумське бюро правової допомоги» Кременецького МЦ Писаренко Наталію Олексіївну на надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 , а також вона підписала довіреність від цього ж числа.

03.08.2020 представником позивачки адвокат Писаренко Н.О подано до суду відповідь на відзив, у якому вона вказує на те, що відповідачка користується набагато більшою площею земельної ділянки, ніж має право по закону, чим порушує права іншого користувача - позивачки по справі. Так, 15 січня 1983 року згідно виписки з протоколу зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Леніна ІІІумського району Тернопільської області ОСОБА_6 виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку площею 0,08 га. У 1993 році 2 червня (майже через 10 років після виділення земельної ділянки ОСОБА_6 під будівництво), йому було виділено 0,25 га. Але оскільки закон обмежував право набуття земельної ділянки більше ніж 0,25 га (а 0,08 га йому вже було виділено раніше), то ОСОБА_6 було затверджено виділення 0,25 га, які включали вже в собі і ті 0,08 га, що були виділені раніше. Таким чином, йому просто довиділили землю у межах 0,25 га, як того вимагав закон. До дня подачі позову права володіння позивачем земельною ділянкою у розмірі 0,24 га ніким не порушувалися, а тому і підстав для оскарження дій відповідача не було. Більше того, відштовхуючись від генерального плану забудови земельної ділянки ОСОБА_6 від 10 жовтня 1983 року чітко вказана відстань від межі земельної ділянки ОСОБА_6 до господарської будівлі ОСОБА_5 у 20,2 м. Після виділення у 1993 році ОСОБА_6 0,25 га землі - ця відстань не була порушена, а отже і спори за межі були відсутні. Проте коли відповідачка вирішила приватизувати земельну ділянку, відстань за генеральним планом забудови земельної ділянки ОСОБА_6 від його межі до господарської будівлі ОСОБА_5 зменшилася із 20,2 до 10,8 м., що вже є порушенням прав позивача.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

27.05.2020 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області прийнято до розгляду дану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання.

17.07.2020 відповідачкою подано відзив на позов.

03.08.2020 ОСОБА_3 подано клопотання про призначення по даній справі земельно-технічну експертизу.

03.08.2020 представником позивачки подано відповідь на відзив.

05.08.2020 ухвалою суду призначено у даній справі земельно-технічну експертизу.

18.08.2022 адвокатом Писаренко Н.О. подано клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із смертю ОСОБА_3

14.09.2022 поновлено провадження по даній справі.

17.10.2022 ухвалою суду зупинено провадження по даній справі до залучення до участі у справі правонаступника.

07.08.2023 ухвалою суду поновлено провадження по даній справі.

15.11.2023 представником ОСОБА_1 адвокатом Писаренко Н.О. подано до суду клопотання про залучення до участі у даній справі правонаступника ОСОБА_3 її дочку ОСОБА_1

15.11.2023 ухвалою суду залучено до участі у даній справі правонаступника ОСОБА_3 ОСОБА_1 .

04.12.2023 адвокатом Писаренко Н.О. подано клопотання про зупинення провадження по даній справі до виконання експертною установою ухвали суду від 05.08.2020 про призначення експертизи.

20.12.2023 ухвалою суду зупинено провадження по справі до проведення призначеної 05.08.2020 судової земельно-технічної експертизи.

19.04.2024 ухвалою суду поновлено провадження по даній справі.

02.07.2024 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями розташованого по АДРЕСА_2 , на підставі реєстраційного посвідчення від 17.03.1994 року за № 285 виданого Шумським бюро технічної інвентаризації, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Шумською державною нотаріальною конторою 02.03.1994 року р/н 145.

ОСОБА_3 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_2 .

Рішенням 14 сесії 21 скликання Суразької сільської ради від 02 червня 1993 року були передані безкоштовно у приватну власність земельні ділянки громадянам сіл Сураж, Ходаки згідно поданих заяв та відповідно до списку, який є додатком до рішення. Із списку громадян, яким передали безоплатно у приватну власність земельні ділянки вбачається, що матері ОСОБА_3 ОСОБА_4 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,24 га. Із архівного витягу із додатку до рішення сесії від 02.06.1993 від 06.07.2020 слідує, що ОСОБА_6 , дідові ОСОБА_10 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,25 га.

Згідно виписки із протоколу зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Леніна Шумського району Тернопільської області від 15.01.1983 року « Про виділення земельної ділянки гр. ОСОБА_6 під будівництво індивідуального житлового будинку», вбачається що ОСОБА_6 рішенням загальних зборів виділено земельну ділянку площею 0,08 га. під будівництво індивідуального житлового будинку в с. Сураж між сусідами ОСОБА_11 та ОСОБА_5 ( батьком ОСОБА_3 ).

Згідно генерального плану забудови земельної ділянки ОСОБА_6 від 10.10.1983 року визначена межа до земельної ділянки покійного батька ОСОБА_3 ОСОБА_5 становить 20,2м.

Рішенням двадцять другої сесії сьомого скликання сесії Шумської міської ради від 20.06.2017 №1082 затверджено акт обстеження земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 від 02.06.2017 року; встановлено межу між земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у с. Ходаки Шумського району на відстані 10,8 метрів від будівель, що становить половину спірної території.

Зі змісту листа Шумської міської ради Тернопільської області 02-13/463 від 17.04.2018 слідує, що 02.06.2017 року проведено обстеження земельних ділянок за участю ОСОБА_2 та заявника ОСОБА_12 та встановлено, що власником житлового будинку, в якому проживає заявник являється ОСОБА_3 , яка на території с. Ходаки не проживає. Межові знаки (огорожа) між будинковолодінням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні, тому комісія рекомендувала, встановити межу між земельними ділянками розділивши в однакових розмірах спірну ділянку.

Викопіюванням з планово-картографічних матеріалів (публічної кадастрової карти) визначено місце розташування земельних ділянок площею 0.24 га АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та площею 0.25 га АДРЕСА_3 ОСОБА_2 .

Згідно звернення ОСОБА_2 ; наказів Кременецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за № 208 від 23.11.2016 та № 05 від 23.11.2016; довіреності від 23.11.2016, уповноважено заступника начальника відділу «Шумське бюро правової допомоги» Кременецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_9 на надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 69040384 від 26.05.2022; інформації Першої Вознесенської державної нотаріальної контори від 12.07.2023 № 473/01-16 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.11.2023 слідує, що спадкоємцем житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого ОСОБА_13 державним нотаріусом Шумської державної нотаріальної контори Тернопільської області від 02 березня 1994 року є ОСОБА_1 .

Згідно висновку експерта № 53/24-22 від 15.03.2024, станом на день проведення візуально-інструментального обстеження, земельна ділянка по АДРЕСА_1 , фактичним землекористувачем, якої була гр. ОСОБА_3 по існуючому використанні має Г-подібну витягнуту форму із наступними промірами між поворотними кутами меж (за годинниковою стрілкою, починаючи із лівого нижнього кута земельної ділянки): 12,73 м, 9,12 м, 21,72 м, 23,59 м, 70,96 м, 15,60 м, 79,72 м, 6,80 м, 24,74 м та 28,13 м. Площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 , по існуючому використанні, обмеженому контуром із вищезазначеними промірами, становить 0,2426 га. Станом на день проведення візуально-інструментального обстеження, земельна ділянка по АДРЕСА_3 , фактичним землекористувачем, станом на день проведеного огляду, є гр. ОСОБА_2 по існуючому використанні має форму багатокутника із наступними промірами між поворотними кутами меж (за годинниковою стрілкою, починаючи із лівого нижнього кута земельної ділянки): 3,80 м, 14,17 м, 4,94 м, 27,15 м, 41,86 м, 26,31 м, 35,68 м, 70,96 м, 23,59 м та 4,47 м. Площа земельної ділянки по АДРЕСА_3 , по існуючому використанні, обмеженому контуром із вищезазначеними промірами, становить 0,3456 га. Зважаючи на факт наявності рішення 14 сесія 21 скликання Суразької сільської ради від 02.06.1993 р. про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам села Сураж, Ходаки, яким передано в тому числі земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд ОСОБА_4 - жінка ОСОБА_5 (у розмірі 0,24 га) та ОСОБА_6 (у розмірі 0,25 га), в матеріалах справи відсутні відомості про встановлення меж таких меж. Враховуючи те, що встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на підставі прийнятих раніше рішень органів місцевого самоврядування не відноситься до завдань судової земельно-технічної експертизи, експертові не вбачається за можливе встановити місце порушення меж землекористувань сторін по справі. Проте, враховуючи генеральний план забудови земельної ділянки ОСОБА_6 в с. Сураж Шумського району, віддаль житлового будинку ОСОБА_6 до межі із садибою ОСОБА_5 повинна становити 2,5м.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 11 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Верховного суду від 28 квітня 2020 року рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 11 липня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року скасовано та справу № 609/1679/18 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У постанові вказано, що суди не встановили, які саме права просить захистити позивач; не перевірили чи визначались межі земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні; чи зверталася позивач як спадкоємець ОСОБА_4 до органів місцевого самоврядування про завершення процедури приватизації (отримання державного акту на право власності на земельну ділянку), розпочатої спадкодавцем; чи бажає реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні; не звернули увагу, що позивачка фактично вказувала про накладення земельних ділянок, які належать сторонам, внаслідок прийняття спірного рішення Шумської МР.

У відповідності до статті 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб,визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 321,391 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з частиною другою статті 158 ЗК України,виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Позивач стверджує, що на підставі рішення Суразької сільської ради від 02.06.1993 року, відповідно до вимог ст.ст.22 та 23 чинної на той час редакції Земельного кодексу України, її мати набула право власності на спірну земельну ділянку, яке підлягає спадкуванню.

Так, на момент прийняття рішення Суразької сільської ради від 02.06.1993 року Земельний Кодекс України від 18 грудня 1990 року(далі -ЗК України 1990 року), відтак до спірних правовідносин слід застосовувати його приписи.

Статтею 3К України від 18 грудня 1990 року визначено, зокрема, що розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно (стаття 6 ЗК України 1990 року).

Відповідно до статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, у тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

За приписами статті 23 ЗК України 1990 року (дію статті 23 зупинено щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету від 26 грудня 1992 року № 15-92згідно з Декретом від 26 грудня 1992 року № 15-92) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними,міськими,районними Радами народних депутатів.

Пунктом 3Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Таким чином зазначеним пунктом визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Судом встановлено, що рішення Суразькою сільською радою, які б стосувалися передачі саме позивачу у право користування чи у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських споруд в АДРЕСА_2 не приймалися ні до, ні після 02.03.1994 року, тобто з часу набуття права власності на нерухоме майно. Позивачем не надано жодного документа, який би вказував, що вона взяла на зберігання і особисту відповідальність межові знаки між спірними господарствами. Тобто, їй земельна ділянка ніколи не виділялася в натурі (на місцевості). Вона користувалась земельною ділянкою в тих межами, що були до того, як вона набула право власності на будинковолодіння.

Згідно ч. 3 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Дане положення відповідає Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, де вказано, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що фактична площа земельної ділянки позивачки та відповідача, а саме межі відрізняється від облікової ( що зазначена в генеральному плані) в сторону зменшення. За наявними у справі доказами визначити площі та лінійні проміри невідповідностей не вбачається за можливе.

Згідно п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції "виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом, на виконання Постанови Верховного Суду від 28 квітня 2020 року, перевірялось, які саме права просить захистити позивач, чи визначались межі земельної ділянки, яка перебуває в користуванні земельної ділянки позивача чи зверталась позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_3 , та чи зверталась ОСОБА_3 , як спадкоємець ОСОБА_4 , до органів місцевого самоврядування про завершення процедури приватизації (отримання державного акту на право власності на земельну ділянку), розпочатої спадкодавцем; чи бажає позивач реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, яка перейшла у її користування.

За наслідками вказаної перевірки судом не встановлено фактів, а позивачем не представлено доказів незаконності прийняття оскаржуваного рішення та порушення прав позивача відповідачем по справі Шумської міської ради об`єднаної територіальної громади, окрім того ані позивач ОСОБА_3 , а ні її правонаступник позивач ОСОБА_1 не зверталася до органів місцевого самоврядування про завершення процедури приватизації (отримання державного акту на право власності на земельну ділянку), розпочатої спадкодавцем; не представила суду доказів реалізації свого бажання реалізувати своє право на приватизацію спірної земельної ділянки, яка перейшла у її користування, а натомість просить захистити її право усунення перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою, експертом (згідно висновку експертизи № 53/24-22 від 15.03.2024) не встановлено місця порушення меж землекористувань сторін по справі, з врахуванням факту наявності оспорюваного рішення, а тому у задоволені позову слід відмовити.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про недоведеність позовних вимог позивачкою, оскільки останньою не представлено належних доказів порушення її права на земельну ділянку та створення перешкод відповідачем ОСОБА_2 у її користуванні, а тому в задоволенні в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 81, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.106,107,152 ЗК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Шумської міської ради об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_2 про скасування рішення сесії Шумської міської ради від 20 червня 2017 року № 1082 щодо встановлення межі між земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення її у попередній стан - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Шумська міська рада об`єднана територіальна громада, місцезнаходження: вул. Українська, 59 м. Шумськ Кременецького району Тернопільської області, .

Відповідачка: ОСОБА_2 , жителька с. Ходаки Кременецького району Тернопільської області.

Повне рішення суду складено 23.10.2023

Головуючий: