Справа № 401/1301/24 ;
Провадження № 2-о/401/44/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м.Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.,

секретар Горбатюк К.А.,

з участю:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Світловодського міськрайонного суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Світловодського міськрайонного суду із заявою про видачу обмежувального припису на строк шість місяців щодо ОСОБА_2 , шляхом заборони останньому перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею та її неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , 2007 року народження. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який являється рідним братом чоловіка заявника, проживають в одній квартирі АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить на праві спільної власності в рівних частинах чоловіку заявника ОСОБА_4 та його рідному брату ОСОБА_2 . Заявник має на праві власності інше житло, але через малу площу (22 кв.м.) вона із сім`єю не має змоги проживати в цій квартирі. ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно неї та її неповнолітньої доньки психологічне та фізичне насильство, висловлюється нецензурними словами. Крім того, 07.04.2024 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 за місцем проживання вчинив сварку та ліз битися до неї та її неповнолітньої доньки. У зв`язку з чим, заявник викликала працівників поліції, які склали відносно ОСОБА_2 протокол за вчинення домашнього насильства (ст.. 173-2 КУпАП). З метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного домашнього насильства щодо заявниці та її неповнолітньої доньки, вважає необхідним застосування обмежувального припису у вигляді заборони ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею та її донькою, 2007 року народження.

Ухвалою суду від 09 травня 2024 року по справі відкрито провадження, розгляд справи призначено на 09 травня 2024 року, яке було відкладено за клопотанням заінтересованої особи ОСОБА_2 для надання можливості ознайомитись з матеріалами заяви.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала з підстав, викладених в ній, просила її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на постійне психологічне та фізичне насильство з боку ОСОБА_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви у зв`язку з її необґрунтованістю. Зазначив, що проживає в одній квартирі разом з рідним братом та його сім`єю. Квартира належить йому та брату в рівних частинах на праві спільної власності. Будь-яких насильницьких дій щодо заявниці та її доньки він ніколи не вчиняв. 07 квітня 2024 року донька заявниці вдарила його палицею по голові, тому і виникла сварка. За вказані дії його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважає, що причиною подачі заяви є житлове питання.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, суд дійшов наступного висновку.

Заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта. (а.с. 6)

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками останньої являються ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . (а.с. 7)

07 квітня 2024 року відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , строком дії до 10.04.2024. (а.с. 8)

Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку № 2418, 07.04.2024 о 16.52 до ВП № 1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_1 про те, що 07.04.2024 о 16.50 за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 прийшов п`яний додому, лізе битися, чіплявся до доньки заявниці ОСОБА_3 . На кривдника ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП ВАБ № 927826 та ТЗП АА № 369263. (а.с. 9)

З копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 встановлено, що власниками квартири являються ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . (а.с. 10-12)

У судовому засіданні заявником долучено копію довідки за результатами огляд сімейного лікаря від 08.04.2024, з якої вбачається наявність у заявника синяків в ділянці правового плеча та лівого у результаті нападу брата чоловіка 07.04.2024. (а.с. 19, 20)

Постановою Світловодського міськрайонного суду від 25 квітня 2024 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. Згідно з постановою, 07.07.2024 о 16 год. 10 хв. гр.. ОСОБА_2 перебуваючи за місцем проживання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини брата ОСОБА_1 , висловлювався на її адресу брутальною лайкою, чим завдав останній психологічних страждань.(а.с. 20-21, 22)

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктами 6, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

- заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

-усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

- обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

- заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

- заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (див. пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

При вирішенні питання домашнього насильства, суд вважає за необхідне зазначити, що суд при оцінці даного питання, повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Крім того у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з вимогами ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України, визначено, що суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Згідно з вимогами ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, заявниця, окрім посилання на вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства 07.04.2024, не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, що є її процесуальним обов`язком у силу статей 12, 81 ЦПК України.

Отже, сам факт притягнення заінтересованої особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства не є безумовною підставою для застосування судом до останнього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Таким чином, проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги заявника про заборону заінтересованій особі перебувати в місці спільного проживання (перебування) - квартирі АДРЕСА_1 , з заявником та її неповнолітньою донькою, не підлягають до задоволення, адже ОСОБА_2 є власником 1/2 частки цієї квартири, тому відповідно до вимог Цивільного законодавства не може бути позбавлений права користування та розпорядження своїм майном, власником якого він є.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 13, 259, 294, 350-1, 350-2, 350-5, 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи про видачу обмежувального припису - віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 травня 2024 року.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.І. Макарова

"10" травня 2024 р.