У Х В А Л А

Іменем України

16.12.2024 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

Обертюх Т.С. в інтересах ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" 10.12.2024 року в системі "Електронний суд" звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з даною заявою, за вимогами якої просила стягнути з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.01.2022 року до 01.12.2024 року в сумі 7252,72 грн, а також судові витрати із сплати судового збору в розмірі 242,24 грн.

Згідно відповіді №965612 від 12.12.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованої в порядку, передбаченому ч.7 ст.165 ЦПК України, боржник ОСОБА_1 з 10.01.1996 року значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно вимог до ч.4 ст.163 ЦПК України, якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Однак, дослідивши відомості з Електронного кабінету ЕСІТС, заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання електроенергії та додані до неї документи, судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

При цьому, предствником заявника не долучено до заяви жодного доказу на підтвердження направлення боржнику заяви про видачу судового наказу з додатками.

Із застосуванням згідно вимог ч.9 ст.10 ЦПК України аналогії процесуального закону, що регулює подібні за змістом відносини, суд враховує положення ч.1 ст.177 ЦПК України, якими передбачено, що у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.7 ст.43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету у паперовій формі листом з описом вкладення.

Отже, системний аналіз вказаних вище правових норм свідчить про те, що в даному випадку заявником до заяви про видачу судового наказу не долучено доказ надсилання листом з описом вкладення боржникові копії заяви про видачу судового наказу з додатками.

Згідно вимог п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, вважаю, що дана заява про видачу судового наказу подана із порушенням вимог ст.163 ЦПК України, а тому з визначених законом підстав у видачі судового наказу за нею належить відмовити.

При цьому підлягає роз`ясненню заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Тобто заява про видачу судового наказу може бути подана до суду повторно з додатками у паперовому вигляді, до якої має бути додана її копія з доданими матеріалами для виконання судом у разі видачі видачі судового наказу вимог ч.2 ст.169 ЦПК України, або в електронній формі з доказами надсилання боржнику листом з описом вкладення копій поданих до суду документів.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження, сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі ст.10, 161, 163, 165, 167, 258-261, 353-355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.