Номер провадження 4-с/754/115/24
Справа № 2-4193/2015
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Улезка О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1

на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича

щодо незняття арешту з коштів під час виконання рішення (виконавчий лист № №2-4193/2015 від 10.11.2015, виконавче провадження НОМЕР_3)

заінтересована особа (стягувач): Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк"

Вступ. Ця справа про захист прав військовослужбовця. З 2015 року він є боржником державного банку за рішенням суду. Немає інформації у суду, чи вчиняв банк якісь дії на виконання рішення раніше. Але у 2024 році, у розпал війни, коли боржник був мобілізований та став на захист України та почав отримувати грошове забезпечення, банк пред`являє виконавчий документ до виконання, а приватний виконавець відкриває та накладає арешт на грошові кошти.

Суд розглядає скаргу на бездіяльність приватного виконавця, який наклав арешт на кошти військовослужбовця - єдине джерело доходу, його грошове забезпечення, і не вчинив дії щодо зняття арешту після отримання інформації від боржника щодо його статусу цільового призначення коштів.

Суд, виходячи з того, що в умовах воєнного стану захист суверенітету та територіальної цілісності України, є найвищим пріоритетом, ретельно проаналізував на відповідність принципам верховенства права, співмірності та справедливості дії виконавця щодо незняття арешту з коштів, які є грошовим забезпечення військовослужбовця, який мобілізований і ризикуючи життям, боронить нашу землю від зовнішнього ворога. Суд брав до уваги, що такі дії вчиняються в інтересах стягувача -державного банку.

За результатами розгляду суд визнає оскаржувані дії та бездіяльність неправомірними і зобов`язує приватного виконавця поновити порушене право військовослужбовця - боржника у виконавчому провадженні.

Суть скарги

1.12 жовтня 2015 року Деснянський районний суд міста Києва постановив заочне рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" кошти в розмірі 152127,81 дол США, що за курсом НБУ 21.13грн за 1 дол США складає 3214460,62 грн.

2.10 листопада 2015 року був виданий виконавчий лист No2-4193/2015 на примусове виконання рішення.

3.28 серпня 2024 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський Олександр Володимирович прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4.

4.Відповідно до інформації про виконавче провадження № НОМЕР_4 під час відкриття виконавчого провадження приватний виконавець також прийняв постанову про арешт майна (коштів) боржника виконавцем.

5.03 вересня 2024 року приватний виконавець, отримавши документи, що свідчать про факт проходження боржником військової служби у лавах ЗСУ, прийняв постанову про зупинення виконавчого провадження (пункт 1 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII).

6.23 жовтня 2024 року приватний виконавець також прийняв постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника для здійснення видаткових операцій, що передбачає можливість здійснення видаткових операцій на суму коштів у встановленому розмірі - два розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року (пункт10-2 Розділу XIII Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII). Арешт з коштів не був знятий.

7.Боржник перебуває на військовій службі, займає посаду водія (довідка № б/н від 26.10.2023), має картковий рахунок № НОМЕР_1 в тарифному пакеті Соціальний (довідка АТ "Ощадбанк" від 05.09.2024 №42/03-02-327), на який отримує грошове забезпечення (заробітну плату).

8.Боржник, оскаржуючи бездіяльність приватного виконавця, посилається на те, що після отримання підтверджуючих документів щодо цільового призначення коштів на рахунку виконавець зобов`язаний був зняти арешт з коштів на цьому рахунку, оскільки держава гарантує та захищає право громадян на своєчасне одержання винагороди на працю. Звернення стягнення на заробітну плату здійснюється у порядку статті 68 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

ОЦІНКА СУДУ

Суд визнав скаргу обґрунтованою з таких підстав

9.Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (частини п`ята статті 13 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження").

10.Частина четверта статті 59 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" встановлює, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема, є) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом пункт 1).

11.Відповідно до Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" до заходів примусового виконання рішень віднесено звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (пункт 2 частини першої статті 10). Звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відрахування з них здійснюють відповідно до статей 68, 69, 70 цього Закону.

12.Згідно зі статтею 68 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату боржника звертається, зокрема:

(1)у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах,

(2)відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум,

(3)а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

13.У статті 70 цього Закону установлено максимально допустимі розміри відрахувань у відсотковому відношенні з пенсії боржника за виконавчим провадженням залежно від виду стягнень, що є складником механізму примусового виконання судових рішень.

14.Виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21).

15.Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

16.Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

17.Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

18.Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

19.Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

20.Передбачено абзацом другим частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

21.Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункти 7.14, 7.15), від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21), (пункти 64 --75).

22.У справі, що розглядається, приватний виконавець не приймав постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника з визначеним розміром відрахувань, а наклав арешт на всі кошти на банківському рахунку боржника.

23. Після отримання повідомлення та докази про те, що на вказаний рахунок боржник, як військовослужбовець, отримує грошове забезпечення (заробітну плату), приватний виконавець зобов`язаний був зняти арешт, оскільки за загальним правилом порядок здійснення відрахувань з заробітної плати врегульовано у статтях 68 -70 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", і арешт всієї суми заробітної плати не допускається.

24.Приватний виконавець безпідставно вказаних дій не вчинив (такий висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 524/7291/21 (провадження № 61-12212ск23), що свідчить про обґрунтованість заявленої у справі скарги про визнання неправомірною приватного виконавця про зняття арешту з грошових коштів.

25.Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як: верховенство права; справедливості, неупередженості та об`єктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями (частина перша статті 2 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження").

26.Як вже зазначалось в цій ухвалі законодавство (статті 68-70 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження") регулює загальне для всіх боржників правило щодо можливості стягнення боргу шляхом відрахувань із заробітної плати, і визначає певні обмеження щодо розміру таких відрахувань.

27.Цей механізм сприяє дотриманню справедливого балансу між інтересами стягувача та боржника, забезпечуючи виконання рішення суду, але не залишаючи боржника без засобів для існування. Тобто за загальним правилом не може бути звернено на всю заробітну плату. Неприпустимим є ігнорування загального правила та цього механізму в ситуації з військовослужбовцем, особливо, якщо брати до уваги те, що пунктом 1 частини першої статті 34 Закону встановлено, що виконавець взагалі зупиняє вчинення виконавчих дій, якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції.

28.Коли в силу закону зупинена можливість вчинення виконавчих дій, немає жодного раціонального обґрунтування для збереження і не зняття арешту з коштів боржника, який є військовослужбовцем.

29.Наявність чинного арешту на всі кошти, які є грошовим забезпеченням (заробітною платою) та єдиним джерелом доходу військовослужбовця й призначені для забезпечення його життєдіяльності та обороноздатності, суперечить таким засадам як: верховенство права; співмірності та справедливості.

30.А відмова виконавця знятий цей арешт за заявою військовослужбовця чи його бездіяльність у цьому питанні поглиблює несправедливість.

31.Це створює надмірний тягар для особи, яка перебуває на військовій службі по мобілізації, адже затримання виплат, навіть на незначний строк, може призвести до серйозних матеріальних труднощів та негативно вплинути на морально-психологічний стан військового, що є неприпустимо за жодних умов.

32.В умовах воєнного стану, коли стоїть питання виживання нації, і військовослужбовці виконують надзвичайно важливу та ключову роль у здійснені захисту та оборони держави, такі дії є свавіллям. Кожен громадянин в державі, а особливо особа, яка виконує державні функції та встановлює обмеження для військового, має це усвідомлювати.

33.У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102 -ІХ, приватний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи, за умови наявності об`єктивних підстав, має право своєю постановою скасувати постанову чи інший процесуальний документ (або їх частину), винесені ним у виконавчому провадженні (пункт10-2 розділу XIII Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII).

34.Захист держави є першочерговим завданням в умовах війни всіх громадян держави. Дії приватного виконавця, що оскаржуються, створюють надмірні труднощі для військовослужбовця, який цей захист здійснює.

35.Суд вважає, що приватний виконавець, який наклав арешт на всі кошти боржника, зважаючи на сталу судову практику у питанні звернення стягнення на заробітну плату, статус боржника як військовослужбовця та важливість його ролі в умовах воєнного стану, у даному випадку мав всі підстави самостійно своєю постановою скасувати постанову щодо накладення арешту на кошти, які надходять на картковий рахунок боржника № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк" (код ЄДРПОУ 0032129), не "ганяючи по судам" військового з фронту, який очевидно має більш важливі завдання і обмежений у спроможності здійснювати свій захист своїх прав.

36.Частиною другою статті 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

37.З огляду на встановлення обставин обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувану бездіяльність неправомірною і зобов`язує приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом зняття арешту з коштів на банківському рахунку, на який боржник отримує грошове забезпечення (заробітну плату).

Керуючись статтями 259 -261, 447 - 450 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича щодо незняття арешту з коштів на рахунку

3. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича) у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 зняти арешт з коштів боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що надходять як заробітна плата (грошове забезпечення військовослужбовця) на картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк" (код ЄДРПОУ 0032129).

4. Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги приватний виконавець зобов`язаний повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали підписано 13.12.2024.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО