25.11.2024 Справа № 756/6933/24
Унікальний № 756/6933/24
Провадження №2/756/3503/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

за участю секретаря - Марценюк А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 90 221,71 грн., судовий збір в розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7100,00 грн.

В позові зазначили, що 18.04.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем в електронній формі укладено договір про надання кредиту № 501133639 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав відповідачу кредит у сумі 65 000,00 грн. строк кредиту 48 місяців на споживчі потреби з фіксованою відсотковою ставкою 33,00% річних.

АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК"». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконує, станом на 20.09.2021 року за кредитним договором виникла загальна сума заборгованості в розмірі 90 221,71 грн.

20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 18.04.2019 року, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.09.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 90 221,71 грн. Просили позов задовольнити та стягнути заборгованість з відповідача на їх користь.

22.07.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позов від представника відповідача Лунегова О.О, в якому він заперечує проти позову. У відзиві зазначив, що відповідач дійсно уклав 18.04.2019 року кредитний договір з АТ «АЛЬФА-БАНК» та кошти в повному обсязі не повернув, просить застосувати наслідки застосування строку позовної давності, так як позивач звернувся до суду з даними вимогами, пропустивши строк позовної давності, який встановлений відповідно до вимог ЦПК України.

Вказує, що розрахунок заборгованості за вище вказаним кредитним договором із 18.04.2019 року по 18.09.2021 року, строк дії договору з 18.04.2019 року по 18.04.2023 року, при цьому позивач звернувся із позовом до суду 29.05.2024 року, отже, із урахуванням строку позовної давності 3 роки, позивач позбавлений можливості нараховувати відсотки до 29.05.2021 року.

31.07.2024 року на адресу суд від позивача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач просив залишити заяву відповідача про застосування строків позовної давності у даній справі без задоволення так як, позивачем вони не пропущені.

Між тим просили врахувати, що відповідно до пункту 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону України від 30.03.2020 року №540 та роз`яснення ВС викладені у постанові від 21.06.2023 року у справі №201/11583/21 та у постанові від 07.09.2022 року у справі №679/1136/21 строк позовної давності був подовженим на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) (карантин було запроваджено 12.03.2020 року, завершено 30.06.2023 року).

Також на період дії воєнного стану у відповідності до п.9 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-1Х перебіг позовної давності, визначений цим кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

18.08.2024 року на адресу суду надійшли заперечення проти відповіді на відзив у яких представник зазначає, що з розрахунками позивача не погоджується, при цьому вказує, що продовження строків позовної давності на час дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації є безумовним, а продовження строків можливе лише у разі належного обґрунтування того, що саме ці події унеможливили вчинення процесуальних дій.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позові зазначено про розгляд справи за відсутності представника товариства, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з мотивів викладених у відзиві та просив застосувати строки позовної давності. А також, просив зменшити витрати на правову допомогу.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що 18.04.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем в електронній формі укладено договір про надання кредиту № 501133639 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав відповідачу кредит у сумі 65 000,00 грн. строк кредиту 48 місяців на споживчі потреби з фіксованою відсотковою ставкою 33,00% річних.

АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа- Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.

Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконує, станом на 20.09.2021 року за кредитним договором виникла загальна сума заборгованості в розмірі 90 221,71 грн.

20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 18.04.2019 року, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.09.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 90 221,71 грн. Просили позов задовольнити та стягнути заборгованість з відповідача на їх користь.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах передбачених договором. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що вимоги договору кредиту ОСОБА_1 в повній мірі виконані не були.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором, таким чином позивач має законне право вимоги до відповідача, так як придбав кредитний портфель у АТ «АЛЬФА-БАНК» і перерахував за нього відповідні кошти.

Відтак судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем.

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач має підстави для захисту свого права в суді.

Судом встановлено, що позивач підтвердив матеріалами справи, що ОСОБА_1 отримав кредит в АТ «Альфа Банк», в свою чергу банк виконав свої обов`язки та надав відповідачеві кредитні кошти, яким він користувався, останній платіж по поверненню коштів ним здійснено згідно виписки з банківського рахунку на карті - 30.06.2020 року.

Однак, з розрахунку наданого позивачем вбачається, що ОСОБА_1 за кредитним договором сплачено всього 42 950,00 грн., які зараховані на погашення тіла та відсотків за користування кредитом.

З матеріалів справи та з розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 20.09.2021 року за кредитним договором виникла загальна сума заборгованості в розмірі 90 221,71 грн. за користування кредитом строком в 31 місяць.

Тобто, враховуючи відсоток за користування кредитом у розмірі 33,00% річних та строк користування кредиту 31 місяць за який позивач просить стягнути зазначений відсоток, суд приходить до висновку, що загальна вартість кредиту має складати 78 702,00 грн., що складається з тіла кредиту 65 000,00 грн. та 13 702,00 грн. - відсотків (65 000,00*33,00% річних).

Враховуючи сплачену позивачем суму у розмірі 42 950,00 грн. суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 35 752,00 грн.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, так як позивач звернувся до суду з даними вимогами, пропустивши строк позовної давності, який встановлено у відповідно до вимог ЦПК України.

Суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так враховуючи вимоги пункту 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону України від 30.03.2020 року №540 - та ро`яснення ВС викладені у постанові від 21.06.2023 року у справі №201/11583/21 та у постанові від 07.09.2022 року у справі №679/1136/21 строк позовної давності був подовженим на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) (карантин було запроваджено 12.03.2020 року, завершено 30.06.2023 року).

Більше того, на період воєнного стану у відповідності до п. 19 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії военного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення военного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення военного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Вказане свідчить, що позивачем не пропущений строк позовної давності як саме зазначає Відповідач, останнє виконання ним своїх зобов`язань мало місце 31.05.2020 року, то враховуючи вимоги ст. 257 ЦК України, п. 12 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року N 540-ІХ строк позовної давності було збільшено в імперативному порядку законодавцем на строк дії карантину, а також аналогічно, починаючи з 24.02.2022 року у відповідності до п. 19 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України строк позовної давності зупинено на період воєнного стану, який діє і станом на сьогодні, то відповідно на дату подання Позивачем позову до Відповідача, строк позовної давності не був пропущеним Позивачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд доходить висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 100,00 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 611, 623, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» () заборгованість за Кредитним договором №501133639 від 18.04.2019 року у розмірі 35 752 (тридцять п`ять тисяч сімсот п`ятдесят дві) гривні 00 копійок, судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок та витрат на правову допомогу у розмірі 1 000 (тисячу) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Шевчук