Справа № 570/985/24
Номер провадження 2/570/620/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

з участю відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом про зменшення розміру аліментів, стягнення з нього на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 10 % всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною повноліття; відкликання виконавчого листа по справі №570/4619/22.

В обґрунтування позову вказує, що він перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Рівненського районного суду від 15.07.2013 р. Також вказаним рішенням суду його було зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30% від усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно починаючи з 06.06.2013 р. і до повноліття дитини.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30.03.2023 р. у справі №570/4619/22, яке набрало законної сили 04.07.2023 р., зменшено розмір аліментів, які встановлено рішенням суду від 15.07.2013 р. з 30% до 25 % від усіх видів його заробітку (доходу).

При прийнятті рішення суди врахували зазначені ним обставини та дали їм оцінку, такі як: погіршення матеріального становища у зв`язку з військовою агресією рф проти України; укладення між ним та ОСОБА_4 07.05.2022 р. шлюбу, тобто створення нової сім`ї; оренда квартири; потреба у лікуванні з приводу хронічного панкреатиту; наявність рідної сестри інваліда дитинства першої групи довічно, яка потребує його допомоги, оскільки проходить медичні огляди і періодичні лікування, на які витрачаються значні кошти, а його батьки є пенсіонерами, які також потребують підтримки як у фізичному, так і в матеріальному вигляді, адже є непрацездатними і потребують лікування.

Наводить положення ст.ст. 7, 141, 180, частини 1-3 ст. 181, 182, 192 СК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Вказує, що у нього на сьогодні виникли нові обставини, які дають йому підстави звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30.03.2023 р. у справі №570/4619/22. Крім створення нової сім`ї, у нього є ще двоє неповнолітніх дітей, які перебувають на його повному утриманні, що безумовно впливає на його матеріальний стан та можливість сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 25% від усіх доходів, оскільки їх мати, а його дружина ОСОБА_5 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, так як їхній меншій дочці виповнилося лише півроку.

Позивач є працівником Національної поліції, а тому єдиним джерелом доходу є грошове забезпечення, яке він отримує за основним місце роботи. До складу його грошового забезпечення входять у тому числі додаткові грошові винагороди, зокрема з початку введення воєнного стану на всій території України, працівникам правоохоронних органів виплачувалася додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 р., у розмірі 30 000 грн. Вказана винагорода виплачувалася включно по липень 2023 р., а тому з серпня 2023 р. його грошове забезпечення зменшилося на 30 000 грн. Він отримує грошове забезпечення у розмірі 43887,86 грн., в порівнянні з 73 749,82 грн., які він отримував у липні 2023 р. і до того.

У його власності не має житла та автомобілів. Орендна плата зросла у порівнянні з тією, яку він сплачував на момент розгляду справи №570/4619/22 з 5000 грн. до 6000 грн.

Він проходить лікування з приводу хронічного панкреатиту та періодичне лікування з приводу гіпертонічної хвороби та ангіопатії сітківки по гіпертонічному типу.

Він сплачує аліменти, які втричі перевищують прожитковий мінімум, встановлений законом на дитину відповідного віку.

Відповідачка є працездатною, має постійний дохід, матеріально забезпечена, на утриманні інших дітей немає. І відповідно зобов`язана утримувати їхнього сина на рівні з позивачем.

Ухвалою суду від 22.03.2024 р. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду 23.04.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У відзиві вх.7168 від 19.04.2024 р. відповідачка ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування позову вказує, що позивач у своєму позові не наводить жодних нових обставин, які б слугували підставою для зміни розміру аліментів порівняно із розміром аліментів, визначених рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30.03.2023 р. у справі №570/4619/22.

Доводи позивача зводяться до переоцінки судом висновків та обставин, встановлених під час розгляду справи №570/4619/22 та викладених у рішенні Рівненського районного суду Рівненської області від 30.03.2023 р., залишеним в силі постановою Рівненського апеляційного суду від 04.07.2023 р. у справі №570/4619/22.

Позивач вказує на зміну сімейного стану, що є безпідставним, оскільки питання одруження та понесення витрат на утримання нової сім`ї досліджувалися у справі №570/4619/22.

Посилання на припинення виплати в розмірі 30 000 грн., яка виплачувалася у зв`язку із початком ведення воєнного стану по липень 2023 р., є саме по собі цинічним, однак поряд і з цим не призвело до погіршення матеріального забезпечення позивача, яке унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дитини на рівні, що дозволить наблизити рівень забезпечення дитини до досягнення повноцінного фізичного та духовного розвитку сина. З наданих позивачем довідок про доходи та матеріалів з ДВС вбачається, що з невідомих їй причин позивачем не сплачувався належний розмір аліментів, встановлений судом.

Позивачем постійно використовується транспортний засіб, що ним не заперечується, він також є власником земельної ділянки.

Збільшення розміру орендної плати є незначним та позивач отримує компенсацію за найм житла, доказом чого слугують матеріали виконавчого провадження 354290342, а позивач умисно приховує цей факт.

Погіршення стану здоров`я позивача не доведено належними та допустимими доказами.

Відповідачка, працюючи в Департаменті цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, має основний дохід заробітну плату з усіма відрахуваннями, яка щомісячно становить в середньому 12900 грн., іншого доходу немає, нерухомого майна у власності теж немає.

Позивач зовсім не цікавиться життям своєї дитини, не виконує батьківські обов`язки, не спілкується з дитиною 8 років навіть по телефону. Крім того, стан здоров`я ОСОБА_3 потребує контролю, а син періодичного лікування у зв`язку з діагностованим порушенням функції щитовидної залози. Віталій знаходиться на диспансерному обліку у ендокринолога, а обстеження, якім проводиться за показами лікаря є платними та дорогими.

Позивач у судове засідання не з`явився, згідно клопотання вх.8126 від 07.05.2024 р. просить розглянути справу за його позовом за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.

У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала, підтримала відзив, просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення відповідачки у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином сторін по справі, що сторонами не заперечується.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у справі № 570/4619/22 (провадження № 22-ц/4815/700/23) рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2023року, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволено частково; змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.07.2013р., з 30% від усіх видів заробітку(доходів)відповідача щомісячно до 25% (двадцяти п`яти) від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 25% (двадцяти п`яти) від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття залишено без зміни.

Позивач з 07.05.2022 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (серія НОМЕР_1 , видане 07.05.2022 р.), у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_7 .

Також 19.01.2024 р. повторно Рівненським ВДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУМЮ видано свідоцтво про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ), батьками якої є позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Як убачається з довідки про доходи №120 від 29.01.2024 р., виданої ГУ НП в Рівненській області, позивач ОСОБА_2 працює в Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області на посаді оперуповноваженого та загальна сума його доходу за період з липня 2023 р. по грудень 2023 р. за винятком аліментів становить 245159,01 грн., (сплачені аліменти 54111,45 грн.)

Крім того, як убачається зі Звітів про здійснені відрахування та виплати, ГУ НП в Рівненській області за період 2023-2024 р. інформувало ВДВС у м.Рівному ЗМУМЮ (м. Львів) про компенсацію позивачу ОСОБА_2 коштів за найм житла.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів ОСОБА_2 покликається на зміну його сімейного стану народження дитини у новому шлюбі та необхідність матеріального забезпечення дитини та дружини, погіршення матеріального становища та його здоров`я.

Як вбачається із висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Адже, позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20.

Варто також наголосити, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів.

Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, жодних безумовних доказів погіршення майнового стану ОСОБА_2 , чи його стану здоров`я, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30.03.2023 р. розмірі, позивач до суду не надав.

Оскільки позивачем не доведено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, та його здоров`я, що може бути визначеною у ст. 192 СК України підставою для зменшення розміру аліментів, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 10 % всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною повноліття; відкликання виконавчого листа по справі №570/4619/22 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 13.05.2024 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.