ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4505/24 Справа № 178/1351/22 Суддя у 1-й інстанції - Цаберябий Б.М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Євроінс Україна» на заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ СК «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позову зазначено, що 22 вересня 2021 року о 18 год. 10 хв. на автошляху М-11 +16 км, що на території Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Renault Magnum» д/н НОМЕР_1 з напівпричепом контейнеровозом SAWO, д/н НОМЕР_2 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, небезпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок зазначеної ДТП, вказані автомобілі отримали механічні ушкодження, чим спричинено майновий збиток. Власником автомобіля «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що на момент настання вищезазначеної ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault Magnum» д/н НОМЕР_1 та напівпричепу SAWO, д/н НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у відповідності до полісів від 25 грудня 2020 року № АР/5109794 та № АР/5501622 від 06 липня 2021 року, відповідно до умов яких, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 грн., франшиза 2600 грн.

Постановою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення.

Позивач зазначає, що про настання страхового випадку, в строк, визначений чинним законодавством, було повідомлено ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та направлено заяву про виплату страхового відшкодування. Представником страхової компанії було проведено огляд пошкодженого автомобіля позивача. З метою визначення вартості завданого матеріального збитку, користувач належного позивачу автомобіля, ОСОБА_3 15 листопада 2021 року звернувся до судового експерта авто товарознавця ОСОБА_4 із заявою про проведення транспортно-товарознавчого дослідження. Так, висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 222/21 від 30 листопада 2021 року, виготовленого судовим експертом Рейнюк О.В. було визначено вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_3 , яка складає 73250,78 грн. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , страховою компанією було здійснено на перерахунок страхового відшкодування на рахунок позивача в розмірі 33599,90 грн.

Також позивач вказав, що значна різниця вартості матеріального збитку, навіть з урахуванням франшизи 2600 грн.: 73250,78 грн. - 33599,90 грн. - 2600 грн. = 37050,88 грн., вказує на те, що відповідачем значно знижено розмір матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_3 . ОСОБА_1 не погоджується з вказаною сумою виплати, тому звернувся до суду з проханням стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на його користь 37050,88 грн. матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в сумі 42418,40 грн., які складаються із: судового збору за подання до суду позовної заяви 992,40 грн; судовий збір за подання клопотання про призначення транспортно-товарознавчої експертизи 536,80 грн; витрат, пов`язаних із проведенням експертизи 9559,20 грн; витрат на професійну правничу допомогу 31330 грн.

Заочним рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 37050,88 грн. суми недоплаченого страхового відшкодування; стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 42418,40 грн., які складаються із: судового збору за подання до суду позовної заяви 992,40 грн; судовий збір за подання клопотання про призначення транспортно-товарознавчої експертизи 536,80 грн; витрат, пов`язаних із проведенням експертизи 9559,20 грн; витрат на професійну правничу допомогу 31330 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Євроінс Україна» просить заочне рішення суду скасувати частково і ухвалити нове рішення в частині судових витрат, а саме стягнути з них на користь позивача 10992,40 грн. судових витрат, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір витрат на правову допомогу повинен бути співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Євроінс Україна» на заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення судових витрат.

Так, стягуючи судові витрати, суд першої інстанції виходив з того, що частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача також підлягають стягненню витрати які понесені позивачем в ході розгляду зазначеної справи в сумі 42418,40 грн., які складаються із: судового збору за подання до суду позовної заяви 992,40 грн; судовий збір за подання клопотання про призначення транспортно-товарознавчої експертизи 536,80 грн; витрат, пов`язаних із проведенням експертизи 9559,20 грн; витрат на професійну правничу допомогу 31330 грн. .

Проте, колегія суддів не може погодитись із визначеним розміром витрат на правничу допомогу, з огляду на наступне.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №465/3458/15-ц (провадження №61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі №759/14346/16 (провадження №61-12783св21).

Позивачем, до ухвалення районним судом рішення у справі, було надано копію договору про надання правової допомоги від 15 серпня 2022 року, укладеного з адвокатом Севастьяновою І.Г. (а.с. 52); копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 15 серпня 2022 року (а.с.53); акт виконаних робіт від 28 листопада 2023 року (а.с. 215).

Згідно пункту 4.2 договору про надання правової допомоги від 15 серпня 2022 року, сторони цього договору домовились, що гонорар адвоката погоджується за взаємною згодою сторін у розмірі 1000 грн. за годину роботи адвоката.

Відповідно до акту виконаних робіт адвокатом Севастьяною І.Г., визначено наступний час витрачений під час слухання справи: консультація, перегляд судової практики, ознайомлення з матеріалами та документами по даній справи, для написання позовної заяви 6 годин; складання позовної заяви 10 годин; складання адвокатського запиту 40 хвилин; ознайомлення з матеріалами страхової справи 50 хвилин; складання клопотань по справі 5 годин ; ознайомлення з відзивом 2 години; складання клопотання про призначення транспортно-товарознавчої експертизи 3 години; ознайомлення з транспортно-товарознавчою експертизою 2 години; складання заяви про розгляд справи за відсутності учасника справи та долучення додаткових доказів понесених судових витрат 1 година 30 хвилин; складання акту виконаних робіт - 1 година (а.с. 215).

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокатом Севастьяновою І.Г. у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на умови договору про надання правової допомоги, колегія суддів приходить до висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Колегія суддів, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом Севастьяновою І.Г. послугами, часом, витраченим адвокатом Севастьяновою І.Г. на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 31330 грн. є завищеним. При цьому колегія суддів вважає, що з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді.

Такий висновок колегії суддів повністю узгоджується із правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 та від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.

На викладене вище районний суд уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 31330 грн. , тому рішення підлягає скасуванню в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

Інші судові витрати, які були стягнуті з відповідача на користь позивача, а саме: судовий збір за подання до суду позовної заяви 992,40 грн; судовий збір за подання клопотання про призначення транспортно-товарознавчої експертизи 536,80 грн; витрати, пов`язаних із проведенням експертизи 9559,20 грн., є доведеними, а тому підлягають стягненню з ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржене лише в частині судових витрат, тому суд апеляційної інстанції справу в іншій чавстині, не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Євроінс Україна» задовольнити частково.

Заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року в частині стягнення судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із: судового збору за подання до суду позовної заяви 992,40 грн; судового збору за подання клопотання про призначення транспортно-товарознавчої експертизи 536,80 грн; витрат, пов`язаних із проведенням експертизи 9559,20 грн; витрат на професійну правничу допомогу 10000 грн..

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко