Справа № 758/8732/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Оболонській Ю.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси і Кредит» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2017 р. позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою, в якій просить: 1) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 36 534,29 грн., 2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн. Одночасно просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 грн на витрати за надання правової допомоги.

Позов мотивний тим, що 10 червня 2015 року на перехресті вулиць Межигірської та Оболонської сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 (надалі Відповідач), рухаючись по другорядній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2 та було пошкоджено автомобіль Позивача, яким керував ОСОБА_1 . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення по факту ДТП відносно водія ОСОБА_2 , були складені адміністративні матеріали і направлені до Подільського районного суду м. Києві для подальшого прийняття рішення.17 липня 2016 року постановою Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів), та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Таким чином, ОСОБА_2 є винним у спричиненні пошкоджень автомобілю «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2 .Також Позивач, який є власником автомобіля «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2 звернувся до АСК «ОМЕГА» про визначення вартості матеріального збитку завданою в наслідок ДТП.Так, 16 липня 2015 року було проведено огляд та оцінка про визначення вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2 ,яким було встановлено суму завданої шкоди в сумі 85 534,29грн.Позивач зазначає, що згідно зі ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50тисяч гривень на одного потерпілого. Як вбачається зі Звіту №3945 від 06.07.2015р., завданий матеріальний збиток автомобілю «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2 становить суму 85 534,29 грн. Таким чином, відповідно до ст.9 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», завдана матеріальна шкода перевищує ліміт страхових відшкодувань на суму 36 534,29грн. Позивачу було виплачено АСК «ОМЕГА» страхового відшкодування в сумі 49 000грн.Таким чином Відповідач повинен сплатити Позивачу різницю в розмірі 36 534,29 грн. Крім того, Позивач зазначає, що Відповідач завдав Позивачу моральну шкоду, яку оцінено в розмірі 15 000,00 грн. Що стосується моральних страждань Позивача, то вони полягають в тому, що його автомобіль пошкоджено при ДТП та отримав великий психологічний стрес. Позивач вказує, що завдана йому моральна шкода підтверджується наступним: Відповідач відповідно порушивши правила дорожнього руху України, а саме п.п.13.1, 2.3 ПДР України та був притягнутий до адміністративної відповідальності, Позивач виходить з наступних міркувань щодо завдання йому моральної шкоди на суму 15 000 гри. З наступного Позивач немало нервував та переживав про те, що не має коштів для ремонту автомобіля. Пошкодження автомобіля порушило звичайний ритм життя Позивача, довелось брати у борг кошти на вирішення питань, щодо автомобіля. При цьому власник транспортного засобу, з вини якого завдано матеріальну та моральну шкоду Позивачу, не вжив заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки хоча б частково. Таким чином, Позивач вважає, що повністю обґрунтував завданому йому моральну шкоду.

Ухвалою від 11 грудня 2017 року відкрито провадження у справі.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження.

У квітні 2019 року через канцелярію суду надійшов відзив представника відповідача -адвоката Клименка М.С. на позовну заяву, згідно якого представник відповідача зазначає, що проти доводів позову заперечує, свою правову позицію деталізує наступним. Відповідач станом на день дорожньо-транспортної пригоди працював на посаді Водія у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», автомобіль Daewoo державний номерний знак НОМЕР_1 , яким Відповідач керував, належав ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Таким чином, посилаючись на норми цивільного законодавства, представник Відповідача стверджує, що матеріальна шкода, за стягненням якої звернувся Позивач, повинна відшкодовуватися ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а не ОСОБА_2 . Факт того, що Відповідач станом на день дорожньо-транспортної пригоди працював на посаді Водія у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а автомобіль Daewoo державний номерний знак НОМЕР_1 , яким Відповідач керував, належав ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», представник Відповідача підтверджує: Копією Трудової книжки громадянина ОСОБА_2 ; Копією Листа Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві №31/26-174аз від 25.03.2019р.; Копією Листа Головного сервісного центру МВС України №31/244аз від 25.03.2019р.; Копіями Листів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» №083-3-1481/19 від 27.03.2019р., та №083-3-1482/19 від 27.03.2019р.Таким чином, представник Відповідача стверджує, що матеріальна шкода, за стягненням якої звернувся Позивач, повинна відшкодовуватися ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а не ОСОБА_2 . Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то представник Відповідача зазначає, що як вбачається із матеріалів Позовної заяви (додатків до неї), а саме: зі Звіту оцінки автотранспорту №3945 від 06.07.2015р., Протоколу огляду транспортного засобу від 17.06.2015р., власником автомобіля Ford державний номерний знак НОМЕР_2 - є ОСОБА_3 , а не Позивач - ОСОБА_1 . Тобто, пошкоджений автомобіль Ford державний номерний знак НОМЕР_2 не був власністю громадянина ОСОБА_1 , відтак Позивач не міг зазнати душевних страждань, у зв`язку із пошкодженням його майна. Представник Відповідача просив у Позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проводиться в порядку загального позовного провадження.

21.08.2019 р. протокольною ухвалою залучено в якості третьої особи Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси і Кредит».

В підготовчому засіданні 29.06.2021 р. протокольною ухвалою закрито підготовче провадження з призначенням судового розгляду справи.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив позовні вимоги задовільнити в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Представник відповідача - адвокат Клименко М.С., будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності.

Враховуючи заяву представника відповідача та поданий відзив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторони відповідача.

Суд, встановивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 10 червня 2015 року на перехресті вулиць Межигірської та Оболонської сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 (надалі Відповідач), рухаючись по другорядній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2 та було пошкоджено автомобіль Позивача, яким керував ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Між тим, згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 17 січня 2019 року у справі №211/4622/14-ц (провадження № 61-26017св18) зазначив, що:

«Аналіз норм статей 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Положення статей 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до статей 1166 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

За змістом частини другої статті 1188 ЦК України, обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, наприклад, пасажир транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них (частина друга статті 1187 ЦК України).».

Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 23 січня 2019 року у справі №674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18) зазначив, що:

«Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.».

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13 міститься висновок про те, що статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким чином, положення статей 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до статті 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач станом на день дорожньо-транспортної пригоди працював на посаді Водія у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», автомобіль Daewoo державний номерний знак НОМЕР_1 , яким Відповідач керував, належав ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», що доведено належними та допустимими доказами, які були дослідженні судом у судовому засіданні.

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за ініціативою суду було залучено як 3 особу на стороні відповідача, але позивач не заявив вимог до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»

Таким чином, суд доходить висновків, що враховуючи вищенаведені норми цивільного законодавства, матеріальна шкода, за стягненням якої звернувся Позивач, повинна відшкодовуватися ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а не ОСОБА_2 .

Заявлення вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою у відмові в позові.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

В свою чергу, суд залишає поза увагою вимоги Позивача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки вони є похідними від основної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, а як встановлено судом вище - матеріальна шкода, за стягненням якої звернувся Позивач, повинна відшкодовуватися ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а не ОСОБА_2 .

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На підставі викладеного, ст.ст.1167, 1188, 1187 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89,141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси і Кредит» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Третя особа - Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси і Кредит» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Січових Стрільців, 60; код за ).

Суддя Н. М. Ларіонова