Справа №705/136/21
2/705/234/24 РІШЕННЯ
22 квітня 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом заступника керівника Черкаської обласної прокуратури, поданим в інтересах держави в особі: Черкаської обласної державної адміністрації, Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», до Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи на стороні позивача: Черкаське обласне управління лісового та мисливського господарства, Кабінет Міністрів України, про визнання незаконним та скасування рішення, припинення права приватної власності на земельну ділянку,
Не зважаючи на очевидність порушення інтересів держави, Кабінетом Міністрів України та ДП «Уманський лісгосп» не вжито заходів для їх захисту у суді шляхом пред`явлення відповідного позову про визнання незаконним та скасування рішення Собківської сільської ради, припинення права приватної власності на землю державного фонду. З метою здійснення захисту держави, Черкаська обласна прокуратура листом від 10.02.2020 повідомила Кабінет Міністрів України про виявлені порушення вимог законодавства. Останніми скеровано цей лист 18.02.2020 на адреси Міністерства економіки, торгівлі та сільського господарства України, Міністерства юстиції України та Держгеокадастру України для розгляду в установленому порядку. Жодним із цих уповноважених органів не вжито у відповідних спірних правовідносинах єдино можливих заходів судового захисту державних інтересів.
Ураховуючи, що на цей час позов Кабінетом Міністрів України та ДП «Уманський лісгосп» самостійно не пред`явлено, це є підставою вважати їх бездіяльність, як уповноважених органів, очевидною, а наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру органами прокуратури належно обґрунтованими.
Ухвалою від 01.02.2022 задоволено клопотання заступника керівника Черкаської обласної прокуратури про заміну сторони та замінено позивача у справі Кабінет Міністрів України на правонаступника Черкаську обласну державну адміністрацію.
18.05.2022 позивачем заступником керівника Черкаської обласної прокуратури подано до суду заяву про зміну предмету позову.
Ухвалою від 21.09.2022 задоволено клопотання начальника відділу судової роботи та співробітників у Черкаській області Управління судової практики та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та залучено Кабінет Міністрів України до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.
Ухвалою від 27.12.2022 прийнято заяву позивача про зміну предмету позову, вирішено у подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмету, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою суду від 25.09.2023 залучено державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» як правонаступника ДП «Уманське лісове господарство» до участі у справі. Також залучено до участі у справі правонаступника відповідача Собківської сільської ради Дмитрушківську сільську раду.
Представник позивача прокурор Уманської окружної прокуратури Моспан М.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові, пояснила, що встановивши порушення вимог чинного законодавства щодо розпорядження землями державної власності лісогосподарського призначення Собківською сільською радою, в тому числі передачі у власність відповідачів земельної ділянки, стало питання про скасування такого рішення. При цьому, прокуратурою було повідомлено установи, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства, оскільки ні Кабінет Міністрів України, ні Лісове господарство з таким позовом не зверталося, саме вони вимушені були звернутися до суду з цим позовом. Вважає доведеним той факт, що земельна ділянка в межах АДРЕСА_1 , перебуває у незаконній власності відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а тому просить суд позов задовольнити в повному обсязі, з урахуванням зміни предмету позову.
Представник третьої особи Кабінету Міністрів України Вельченко М.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та думку прокурора, просила суд позов задовольнити в повному обсязі, оскільки дійсно спірна земельна ділянка була передана у власність відповідачів з порушенням вимог законодавства, тому наявні підстави для задоволення позовної заяви.
Представник позивача Черкаської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, попередньо подала до суду клопотання про розгляд судової справи без участі представника. Зазначила, що позовні вимоги заступника керівника Черкаської обласної прокуратури підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.
Представник позивача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» Демченко С.М. у судове засідання не з`явився.
Представник відповідача Дмитрушківської сільської ради в судове засідання не з`явилась, 05.03.2024 подала до суду заяву, в якій просила вказану справу слухати у відсутність їх представника та винести рішення у відповідності до правових вимог законодавства.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомляли, відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи у їх відсутність на адресу суду не надходило.
Представник третьої особи Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, вислухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов належить задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
У позовній заяві прокурор обґрунтовує наявність підстав для подання позову в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» порушенням інтересів держави, яке полягає в незаконному вибутті земельної ділянки з державної власності.
Відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру» прокурор набуває право на представництво інтересів держави в суді, зокрема, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно, що виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень (він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається).
З наведених положень процесуального законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
Відповідна правова позиція викладена в пункті 5.6 постанови Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі № 910/3486/18.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що звертаючись до суду з позовом, прокурор відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» належним чином обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в суді, зазначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах та правомірно звернувся з цим позовом до суду.
Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судом встановлено, що згідно з рішенням Собківської сільської ради від 22.12.2017 № 20-13/VІІ «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» ОСОБА_3 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,07 га, розташованої у АДРЕСА_1 .
Рішенням Собківської сільської ради від 05.04.2018 № 23-7/VІІ «Про передачу у власність земельної ділянки в розмірі 0,07 га ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в межах АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та передано у спільну часткову власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 по 1/4 земельної ділянки лісогосподарського призначення.
Разом з тим, рішенням № 18-2 від 19.12.2000 Черкаської обласної ради Черкаському філіалу інституту землеустрою УААН дозволено підготувати проекти відведення земельних ділянок спеціалізованим лісогосподарським підприємствам для ведення лісового господарства за рахунок земель лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств.
Проектом Черкаського філіалу Інституту землеустрою передбачено відвести Уманському держлісгоспу в постійне користування земельні ділянки лісового фонду місцевих рад Уманського району загальною площею 3915,5 га (в тому числі із земель Собківської сільської ради).
Для виконання вказаного рішення Уманський держлісгосп 10.01.2001 звернувся до Черкаського філіалу інституту землеустрою УААН з проханням виготовлення проекту відведення земельних ділянок лісового фонду реформованих с/г підприємств зони діяльності держлісгоспу, в тому числі по Уманському району.
Черкаською обласною радою підготовку проекту відведення земельної ділянки Уманському держлісгоспу для ведення лісового господарства за рахунок земель лісового фонду місцевих рад Уманського району загальною площею 5536,6 га у постійне користування було доручено Черкаському філіалу інституту землеустрою, що підтверджується відповідним листом від 24.05.2001 № 591/01.
Згідно з висновком Уманської районної ради по проекту відведення земельних ділянок для ведення лісового господарства Уманському держлісгоспу ВО «Черкасиліс» із земель лісового фонду в адмінмежах Уманського району від 20.11.2001 за № 486/01, розглянувши проект відведення земельних ділянок для ведення лісового господарства Уманському ВО «Черкасиліс», враховуючи згоду Уманського районного відділу земельних ресурсів та відповідних служб району, Уманська районна рада погодила його та надала згоду на передачу Уманському держлісгоспу в постійне користування земельних ділянок загальною площею 3915,5 га, в адміністративних межах сільських та селищної рад району. У 2002 році виготовлено проект відведення земельних ділянок лісового фонду загальною площею 3915,5 га ДП «Уманський лісгосп» в постійне користування для ведення лісового господарства за рахунок земель лісового фонду місцевих рад Уманського району Черкаської області. Державний акт на вказані земельні ділянки видано не було.
Таким чином, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків ДП «Уманське лісове господарство» у даній цивільній справі.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 728-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Черкаської області» визначено адміністративні центри та затверджені території територіальних громад Черкаської області, зокрема до складу Дмитрушківської територіальної громади включено Собківську територіальну громаду.
Відповідно до рішення І сесії Дмитрушківської сільської ради VІІ скликання від № 1-16/VII від 04.01.2019 «Про реорганізацію Собківської сільської ради шляхом приєднання до Дмитрушківської сільської ради» Собківська сільська рада реорганізована шляхом приєднання до Дмитрушківської сільської ради.
Частиною другою, пунктами «б», «г» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав і визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.
Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини 1 статті 164 ЗК України).
Згідно з ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 153 ЗК).
Відповідно до ч. 6 ст. 188 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідно органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень зазначених у ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовний розмір. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 31 Лісового кодексу України визначено, що обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
У силу положень ст. ст. 19, 55, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України спірна земельна ділянка відносилась до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалась для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України.
Водночас, згідно з ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (п. 89 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Стаття 388 ЦК України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Так, відповідно до частини третьої вказаної норми, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Відповідно до ст. ст. 4, 5 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара. До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.
Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства (абз. 2 ст. 5 ЛК України).
Статтею 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісового фонду належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.
Статтею 92 зазначеного кодексу встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
У силу положень ст. ст. 19, 55, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України спірна земельна ділянка відносилась до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалась для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України.
Зокрема, статтями 7, 8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу, від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
При вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України, яка передбачає, що до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Віднесення спірної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується інформацією, наданою ДП «Уманський лісгосп» від 07.05.2020 за № 413/02 та Черкаським обласним управлінням лісового та мисливського господарства від 24.04.2020 № 531/02.
Таким чином, надана у приватну власність відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спірна земельна ділянка належить до категорії земель лісогосподарського призначення і після її незаконного надання у власність своє цільове призначення не змінила. Вона відноситься до земель лісогосподарського призначення державної власності та перебуває у постійному користуванні Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від справа № 368/1158/16-ц та Верховного Суду України від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14).
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, крім вимоги про припинення права приватної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку з огляду на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Так, згідно з приписами ст. 26 зазначеного Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.
У зв`язку із зазначеним, суд вважає, що припинення права власності на спірну земельну ділянку буде наслідком скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку і таке право буде автоматично припинено відповідно до вимог ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тоді як нормами Земельного кодексу України передбачені спеціальні порядок та підстави припинення права власності, які не можуть бути застосовані в даному випадку з огляду на встановлені правовідносини та обраний прокурором спосіб захисту порушених інтересів держави, тому суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково.
З огляду на характер спірних правовідносин, встановлені судом обставини вибуття з державної власності земельної ділянки лісогосподарського призначення внаслідок незаконного використання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки та застосовані правові норми не вбачається невідповідності заходу втручання держави у право відповідачів на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.
Правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність рішення органу державної влади, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.
Повернення земельної ділянки з особливим правовим режимом переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів та за цільовим призначенням, що відповідає «суспільному», «публічному» інтересу і не порушує принцип пропорційності.
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому суд стягує солідарно з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме за дві задоволені позовні вимоги в розмірі 4583 грн 00 коп.
При цьому, з відповідача Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області суд стягує судовий збір в розмірі 1/5 частини, а саме 916 грн 60 коп., а решту судового збору, а саме 4/5 частини в розмірі 3666 грн 40 коп., суд стягує солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є відповідачами та батьками (законними представниками) неповнолітніх відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати рішення Собківської сільської ради від 05.04.2018 № 23-7/VІІ «Про передачу у власність земельної ділянки в розмірі 0,07 га ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в межах АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому копія повного рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_3 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_5 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ..
Відповідач: ОСОБА_6 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повне рішення складене 06 травня 2024 року.
Суддя О.І.Єщенко