Справа № 159/282/24
Провадження № 2/159/435/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

із участю секретаря судового засідання Панечко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Голобської селищної ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , Голобської селищної ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 , на підставці рішенням сесії Поворської сільської ради від 18.10.1996 року № 7/4, у приватну власність була надана земельна ділянка площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), яка знаходиться в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,10 га. для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться у АДРЕСА_1 (біля житлового будинку). ОСОБА_3 розпочав процедуру приватизацію земельних ділянок, однак її не завершив у зв`язку з смертю. Після смерті ОСОБА_3 позивач звернулась до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні права власності на земельні ділянки позивачу було відмовлено з підстав відсутності права власності на вищевказані земельні ділянки. Оскільки спадкодавець за життя розпочав процес приватизації земельних ділянок, однак його не завершив у зв`язку зі смертю, реалізація спадкових прав позивача можлива лише в судовому порядку з підстав, передбачених ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 116, 125 та п.2 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Представник Голобської селищної ради в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Поповичівської сільської ради Ковельського району, актовий запис № 21, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 74 роки.

Позивач є спадкоємцем першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Судом встановлено що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Мороз Л.К. заведена спадкова справа № 61/2024 щодо майна померлого.

З постанови приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального органу Мороз Л.К. від 10.06.2024 року вбачається, що спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Ковельський район, село Малий Порськ, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на вищевказані земельні ділянки.

Довідкою Голобської селищної ради № 23 від 04.04.2024 року стверджено, що земельні ділянки, які були надані ОСОБА_3 у приватну власність рішенням сесії Поповичівської сільської ради від 18.10.1996 року № 7/4 знаходяться: 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), у АДРЕСА_1 , 0,10 га. для ведення особистого підсобного господарства, у АДРЕСА_1 (біля житлового будинку).

Зазначені земельні ділянки зареєстровані у Державному земельному кадастрі, що підтверджується наданого позивачем викопіювання місця розташування земельних ділянок, які були надані ОСОБА_3 у с. Малий Порськ.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється у способи, передбачені ст. 152 ЗК України, в тому числі і шляхом визнання права.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до положень ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Згідно з абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,10 га. для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 і на час смерті її не завершив.

Враховуючи, що рішення про передачу ОСОБА_3 у приватну власність земельних ділянок прийнято у 1996 році, до спадкових правовідносин у даній справі підлягають застосуванню вищенаведені Перехідні положення Земельного кодексу України.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно з наданих роз`яснень, правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17 зроблено висновок, що «особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця».

У постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц зроблено висновок, що «у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації».

Отже, особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.

Предметом позову у цій справі є визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності згідно із вимогами чинного законодавства, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця ОСОБА_4 .

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті батька, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому за життя, включно й з правом на завершення приватизації земельної ділянки.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1261 ЦК України, ст.ст. 116, 125, абз.2 п.1 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого підсобного господарства у АДРЕСА_1 , що були передані у власність ОСОБА_3 на підставі рішенням Поповичівської сільської ради № 7/4 від 18 жовтня 1996 року», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 24.10.2024 року.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН