Провадження № 2/161/3414/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кихтюка Р.М.,

секретаря - Дмитроци Б.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

представника третьої особи - Шульгана Ф.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем у справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.09.2022 року і від якого мають спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що ще до розірвання шлюбу вона звернулась до суду та судовим наказом з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина.

Зазначає, що відповідач зловживав алкогольними напоями, внаслідок чого влаштовував скандали, погрожував їй фізичною розправою в присутності малолітнього сина, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідач протягом 2023 року взагалі не бачився із дитиною, жодним чином не цікавився життям свого сина, а у 2024 році поцікавився у неї, який садок відвідує син ОСОБА_6 , після чого із малою періодичністю, але з ознаками алкогольного сп`яніння почав приходити до дитини в садок під час денних прогулянок дітей.

Також вказує, що відповідач з червня 2023 року по травень 2024 року не сплачував аліменти на утримання дитини, внаслідок чого станом на червень 2024 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 39741,25 грн.

Вважає, що свідоме та тривале нехтування своїми батьківськими обов`язками та небажання займатися вихованням дитини, навіть бачитися із дитиною та якісно проводити з дитиною час є цілком свідомим вибором відповідача, однак така бездіяльність батька дитини суперечить її інтересам та приносить шкоду дитині. Неодноразове вчинення насильства над матір`ю дитини при самій малолітній дитині також дуже шкодить у психологічному плані розвитку дитини, що у майбутньому може мати куди гірші наслідки ніж просто пережитий стрес у ранньому дитячому віці.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позову, вказавши, що останній цікавиться розвитком дитини та намагається брати участь у його вихованні та утриманні.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.02.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний (а.с. 6).

При цьому, як слідує із постанов Луцького міськрайонного суду Волинської області, відповідач ОСОБА_3 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї (а.с. 10-25).

Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, у ОСОБА_3 станом на 27.05.2024 року наявна заборгованість в розмірі 2738,16 грн. (а.с. 8-9), яка до цього була значно більша і лише після звернення до суду була погашена

Орган опіки і піклування виконавчого комітету Луцької міської ради у поданому висновку №240 від 09.09.2024 року вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. ).

Із змісту ст. 150 Сімейного кодексу України вбачається, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітьми лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини не виконує, систематично вчиняв домашнє насильство в сім`ї, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, яке відбувалось в присутності дитини, а тому вважає, що позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітнього сина є доцільним та в його інтересах.

При цьому, суд не враховує доводи відповідача та його представника про зміни в поведінці і ставленні батька до дитини, оскільки вони носять періодичних характер, відбулися лише після звернення позивача до суду про позбавлення батьківських прав і суд не розцінює їх як реальні наміри відповідача стосовно змін у ставленні до дитини і не спрямовані на належне виконання батьківських обов`язків.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на корись позивача слід стягнути 1211,20 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 164, 165 СК України, ст.18 Конвенції про права дитини, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10-13, 83, 247, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Луцької міської ради, юридична адреса: Волинська область, м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 19 ЄДРПОУ - 04051327.

Повний текст рішення складений 13 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк