Справа 206/3921/24
Провадження 2/206/1486/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Плінської А.В.,

за участю секретаря Білої О.А.,

позивача ОСОБА_1

її представника адвоката Нестеченко Д.С.

представника відповідача Хамула А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна про визнання права власності в порядку спадкування ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . За життя чоловік склав заповіт, яким заповів їй все належне йому майно. Зокрема, після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння чоловіку належало на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 1976 року. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус своєю постановою відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в договорі купівлі-продажу житлового будинку прізвище померлого спадкодавця вказано « ОСОБА_3 », а свідоцтві про смерть « ОСОБА_4 ». У зв`язку з чим, нотаріус не зміг встановити належність правовстановлюючого документу померлому ОСОБА_2 . За таких обставин вона була змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу (договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку). Проте ухвалою суду її заяву було залишено без розгляду, оскільки наявний спір про право. За таких обставин у неї не має іншого варіанту захисту своїх прав, окрім, як звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

06 вересня 2024 року представник відповідача подала відзив на позов у якому просила відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що Дніпровська міська рада є неналежним відповідачем по справі, оскільки у спадкодавця є спадкоємець першої черги донька ОСОБА_5 . Крім того, доводи наведені у позовній заяві є безпідставними та необґрунтованими, оскільки перелічена мотивація не відповідає дійсності і фактичним обставинам справи та не має належного правового обґрунтування з наданням відповідних доказів.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, виходячи з обставин, викладених у відзиві на позов.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, доходить наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_2 (а.с.16,17).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким усе належне йому рухоме та нерухоме майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, усі майнові права та обов`язки , які належатимуть йому на день смерті, заповів ОСОБА_1 (а.с.18).

Як вбачається з копії спадкової справи (а.с.97-114), заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після його смерті є його дружина ОСОБА_1 .

Однак, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. своєю постановою від 01 березня 2024 року відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого чоловіка ОСОБА_6 , оскільки при аналізі матеріалів спадкової справи було виявлено, що в договорі купівлі-продажу житлового будинку, що посвідчений Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 16 серпня 1976 року за реєстровим №2-3728 прізвище померлого вказано як « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про смерть « ОСОБА_4 », тому встановити належність документу, який підтверджує право власності померлого ОСОБА_2 на вищевказаний житловий будинок, нотаріус не має можливості (а.с.8).

Як свідчать матеріали справи позивачка в порядку окремого провадження зверталась до суду з заявою про встановлення факту належності спадкодавцю вищевказаного правовстановлюючого документу, однак її заяву було залишено без розгляду, оскільки встановлення такого факту безпосередньо пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, як вбачається з копії договору купівлі-продажу посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 16 серпня 1976 року за реєстровим №2-3728, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вказано « ОСОБА_7 » (а.с.9,10).

Таким чином, допущена описка в прізвищі спадкодавця у правовстановлюючому документі перешкоджає позивачу в оформленні її спадкових прав.

Проте, що вищевказаний договір купівлі-продажу належав саме спадкодавцю ОСОБА_2 свідчить: копія паспорту в якому прізвище спадкодавця вказано українською мовою « ОСОБА_2 », а російською « ОСОБА_8 » (а.с.19), інформаційна довідка КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» №1640 від 15.02.2024 року, згідно якої право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано російською мовою за « ОСОБА_8 » на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, що посвідчений Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 16 серпня 1976 року за реєстровим №2-3728 (а.с.15), довідка №1707 про склад сім`ї або зареєстрованих осіб, згідно якої спадкодавець ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаний, як незареєстрований власник за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.105), копія Державного акту на право приватної власності, виданого громадянину ОСОБА_2 на землю, яка розташована на території АДРЕСА_1 (а.с.112).

Отже, підстав ставити під сумнів правдивість тверджень позивача щодо належності її чоловіку ОСОБА_2 вищевказаного правовстановлюючого документу у суду немає, оскільки вони узгоджуються із дослідженими письмовими доказами в їх сукупності.

Таким чином, з викладеного слідує, що сталася технічна описка у написанні прізвища спадкодавця ОСОБА_6 при перекладі його прізвища з російської на українську мову, яка перешкоджає позивачу в реалізації спадкових прав.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст..1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Отже, враховуючи, що факт належності спадкодавцю нерухомого майна підтверджено документально, інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом після смерті ОСОБА_9 , що прийняли спадщину відсутні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи представникавідповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки вони є явно необґрунтованими та спростовуються вищевстановленими обставинами справи.

Керуючись ст.2,3,10,76, 206,258,259,263-265,суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.

Суддя: А.В. Плінська