КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/3175/24 Головуючий у 1 інстанції: Котлярова І.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Козлова Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності та скасування записів про право власності на квартиру від 06 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності та скасування записів про право власності на квартиру від 06 червня 2024 року.

08 липня 2024 року до суду надійшла заява про забезпечення позову від ОСОБА_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Забезпечено позов шляхом заборони вживати заходів щодо відчуження у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви відмовлено.

Задовольняючи заяву в частині суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , та будь-яким особам вчиняти дії щодо входження в квартиру, та вчиняти будь-які дії (розпорядження, користування, зберігання) відносно рухомого майна, що знаходяться у вказаній квартирі, не наведено обґрунтованими та об`єктивними доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову в такий спосіб, не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також, що такий захід забезпечення співмірний заявленим позовним вимогам.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 27 липня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2024 року в частині відмови та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що відповідач є недобросовісним набувачем права власності і наразі існує загроза продажу чи передачі відповідачем в оренду квартири АДРЕСА_1 .

Вважає, що обраним судом першої інстанції спосіб забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна не допоможе уникнути негативних наслідків, які можуть настати через дії відповідача.

Зазначила, що обраний судом першої інстанції захід забезпечення не обмежує відповідача щодо передачі в оренду даної квартири.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Представник апелянта ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка учасників процесу належним чином повідомлених про час, місце і дату судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором позики від 17.02.2022 між нею ОСОБА_2 17.02.2022 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 прийнято в іпотеку нерухомість, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

З витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано 06.06.2024 за ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки від 17.02.2022 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М.

Позовні вимоги заявлені з приводу скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності та скасування записів про право власності на квартиру від 06.06.2024 за ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що такий вид забезпечення позову як накладення арешту передбачає не лише заборону реалізації (відчуження) майна, а й заборону користування майном, що на думку суду першої інстанції буде невідповідним заходом забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до кожного конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заявник подав суду витяг з реєстру нерухомого майна та копії документів (розписок) про виконання зобов`язання, договір іпотеки від 29.12.2019, договір позики від 26.12.2019.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені передчасно, без належного вивчення поданих заявником документів і надання їм оцінки.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен враховувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову.

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Колегія суддів встановивши, що позивач звернулась до суду з позовом про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності та скасування записів про право власності на квартиру від 06 червня 2024 року саме за відповідачем, вважає що такий захід забезпечення позову я накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 є співмірним заходом.

З урахуванням заявлених позивачем вимог невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист їх порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про частково задовоення апеляційної скарги і наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 368, 379, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2024 року в частині відмовлення заяви про накладення арешту скасувати та задовольнити заяву в цій частині.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В решті ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2024 року залишити без змін.

Боржник: ОСОБА_2 (РНКОПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ).

Стягувач: ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ).

Строк пред`явлення до виконання - до 9 жовтня 2027 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2024 року

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана