19.12.2024 Суддя Зайцева М. С..
Провадження № 2/644/4624/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Зайцева М.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерствам юстиції, третя особа КП «Харківські теплові мережі», про зняття арешту з коштів боржника,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить постанову № 75485941 від 08.07.2024 року та постанову № 75486987 від 09.07.2024 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Цуркова С.І. про звернення стягнення на кошти боржника, скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок на ім`я позивача в якості виплат для малозабезпечених осіб та в якості допомоги держави для тимчасово переміщених осіб.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з урахуванням наступного.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, в провадженні державного виконавця відділу державної виконавчої служби Цуркова С.І. перебувають виконавчі провадження №№ 75485941 від 08.07.2024 року та 75486987 від 09.07.2024 року за виконавчими листами, виданими на виконання рішення суду від 24.07.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» грошових коштів.

Таким чином, позивач є стороною виконавчих проваджень, оскільки являється боржником.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Залишаючи ухвалу місцевого суду в силі, Верховний Суд виходив з того, що за змістом положень Закону України «Про виконавче провадження» в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладений арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутися не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. Тож, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження органом державної виконавчої служби, треба розглядати за правилами розділу VII ЦПК України (Постанова КЦС ВС від 18.05.2022 року № 642/4263/21).

Аналізуючи наведені норми та роз`яснення, надані Верховним Судом, суд дійшов висновку, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду із заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання (шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України).

У цій справі арешт на кошти ОСОБА_1 накладено державним виконавцем в порядку виконання рішення суду в межах виконавчих проваджень №№ 75485941 від 08.07.2024 року та 75486987 від 09.07.2024 року, відтак заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за її позовною заявою, а питання про зняття арешту з майна повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позовна заява ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерствам юстиції, третя особа КП «Харківські теплові мережі», про зняття арешту з коштів боржника підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, тому у відкритті провадження слід відмовити.

При зверненні до суду з позовом згідно з квитанцією № А7ВD-YMFT-R1RE від 17.12.2024 року сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись ст.ст.186, 447 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про судовий збір», суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерствам юстиції, третя особа КП «Харківські теплові мережі», про зняття арешту з коштів боржника - відмовити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в Індустріальному районі м.Харкова Харківської області, , повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , сплачену суму судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. згідно квитанції про сплату № А7ВD-YMFT-R1RE від 17.12.2024 року.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку визначеному розділом VII ЦПК України.

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: