1Справа № 2-2454/10 6/335/478/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Крамаренко І.А., за участі секретаря Зайцевої С.В., розглянувши заяву адвоката Фельського Сергія Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про визнання виконавчих листів №2-2454/10 такими, що не підлягають виконанню, -
Постановою Запорізького апеляційного суду від 21.10.2024 у справі № 335/8801/20, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2020 року у цій справі скасовано. Заяву Акціонерного товариства «МетаБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення.
Але, під час апеляційного провадження, АТ "Метабанк" отримало виконавчі листи, та подало на виконання до приватного виконавця Шавлукової З.А., яка відкрила провадження з примусового виконання рішення суду. Провадження відкрито станом на зараз. Вважає, що оскільки строк пред`явлення виконавчих документів до виконання сплинув, а рішення суду про поновлення строку подання їх до виконання скасовано, відсутні правові підстави для примусового виконання рішення суду.
05.10.2020 АТ «МетаБанк», як стягувачем, було отримано виконавчі листи по зазначеній справі.
04.11.2020 Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя поновив строки пред`явлення виконавчих документів до виконання.
12.01.2021 АТ «МетаБанк» звернулось до приватного виконавця Шавлукової З.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом щодо боржника ОСОБА_1
14.01.2021 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження на підставі оригіналу виконавчого документа щодо боржника, а також на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2020, що набула законної сили. Тобто виконавець на законних підставах відкрила виконавче провадження. На даний час виконавче провадження перебуває на примусовому виконанні, адже підстави для завершення виконавчого провадження передбачені ст.ст. 37, 39 ЗУ «Про виконавче провадження» відсутні. Звертає увагу суду, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2010 (справа №2-2454/10), на підставі якого видано виконавчі листи, набуло законної сили 01.06.2010, та не скасоване. Крім того, станом на день розгляду справи, рішення суду не виконане. Обов`язковість виконання рішення суду закріплена нормами Конституції України, та відповідає нормам Європейського суду з прав людини. Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.
Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися. Адвокат Фельський С.Л. направив на адресу суду, через систему «Електронний суд», заяву про розгляд вказаної заяви за відсутності заявника та його представника.
Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, тому суд вважає за можливе розглянути дану заяву за відсутності стягувача і боржника.
Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до листа Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2024 за №01-35/1152/2024, на запит суду про витребування з архіву цивільної справи №2-2454/2010 за позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, повідомлено про знищення вказаної цивільної справи, у зв`язку із спливом строків зберігання цивільних справ, та надано копію заочного рішення від 21.05.2010 по цій справі, з відміткою про набрання законної сили 01.06.2010.
05.10.2020 АТ «МетаБанк», як стягувачем, було отримано виконавчі листи по зазначеній справі.
12.01.2021 АТ «МетаБанк» звернулось до приватного виконавця Шавлукової З.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом щодо боржника ОСОБА_1
14.01.2021 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження на підставі оригіналу виконавчого документа щодо боржника та ухвали суду від 04.11.2020, яка набрала законної сили.
Вказані вище обставини не заперечуються сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково, у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
За приписами ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.
В силу ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.
Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.
Відповідно до ст. 432 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
З аналізу вказаної статті можна дійти висновку, що підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, є: 1) його було видано помилково; 2) обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин.
Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, наведені в статті 432 ЦПК України, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.
Судова практика допускає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав його помилкової видачі, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване.
Як роз`яснено у Інформаційному листі, підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25 вересня 2015 року необхідно звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі „Пономарьов проти України від 03.04.2008, заява № 3236/03, п. 43).
Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.
Як встановлено судом, у даному випадку, виконавчий документ (виконавчі листи) виданий компетентним судом, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили та пред`явлений до виконання у встановлений строк. Отже, виконавцем на законних підставах відкрито виконавче провадження, яке на даний час не завершено, оскільки судове рішення не виконано боржником.
Скасування ухвали суду про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які законно перебувають на виконанні, не свідчить про підстави, за якими суд може визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню, оскільки виконавчий лист виданий на підставі рішення яке підлягає примусовому виконанню, та не скасоване, помилкової видачі виконавчого листа не вбачається, на момент пред`явлення строк якого було поновлено та не закінчився.
Відтак, законні підстави для визнання виконавчих листів №2-2454/10 такими, що не підлягають виконанню, судом не встановлено, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 260, 432 ЦПК України, суд, -
У задоволенні заяви адвоката Фельського Сергія Леонідовича, який дії в інтересах ОСОБА_1 , про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення повного судового рішення, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя І.А. Крамаренко