Провадження № 2/756/5468/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м.Києва Тиха О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст.27 ЦПК), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно ч.2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить зняти арешт, накладений постановами відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві на усе нерухоме майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , номери записів про обтяження № 9456850 від 27.01.2010 та № 9584678 від 04.03.2010.

У той же час, з листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Захарченка Т.С. № 321/02-14 від 31.07.2024 убачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на наступне нерухоме майно, яке належало на праві власності спадкодавцю ОСОБА_2 , а саме: на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0072, площею 0,1207 га, яка знаходиться також за вказаною адресою.

Таким чином, оскільки предметом позову є вимоги про зняття арешту з нерухомого майна, то підсудність за цим позовом має визначатися відповідно до правил, визначених ч.2 ст. 30 ЦПК України, згідно з якими, враховуючи, що нерухоме майно, яке входить до складу спадщини, знаходиться у Фастівському районі Київської області, дана справа підсудна Фастівському міськрайонному суду Київської області.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Згідно положення п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду,якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності ) іншого суду.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги виникли з приводу зняття арешту з нерухомого майна, розташованого у Фастівському районі Київської області, суддя приходить до висновку, що справу необхідно передати на розгляд Фастівському міськрайонному суду Київської області, за правилом виключної підсудності.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 260, 261, 353-355, 378 ЦПК України суддя

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна передати на розгляд до Фастівського міськрайонного суду Київської області (вул. Івана Ступака, 25, м. Фастів, Київська область, 08500).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Тиха