РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ КРАЇНИ

"22" жовтня 2024 р. с-ще Тиврів 145/431/21

2/145/88/2024

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист порушеного права кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 014/035-31/50632 від 04.12.2007,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" (правонаступник позивача - Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль") звернулося до суду із заявою, в якій вказує, що 04.12.2007 було укладено кредитний договір №014/035-31/50632 між ОСОБА_4 та АТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого за вказаним договором є ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС").

За умовами договору Банк надав позичальнику кредит за програмою кредитування "кредит під заставу нерухомості" в сумі 15000 доларів США строком по 03.12.2017, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Перед укладенням та підписанням договору Позичальник 26.11.2007 звернувся до Банку із Заявою-анкетою на отримання кредиту під заставу, де в графі №1 «Відомості про кредит" власноручно зазначив відповідну суму кредиту, яку має намір отримати та обрав валюту - долар США. Своїм підписом під відповідним документом Позичальник засвідчив, що з умовами надання повернення кредиту, а також з діючим законодавством України, що регламентує відношення Банку та клієнта, ознайомлений.

Позичальник не виконав вимоги Банку щодо врегулювання Кредитної заборгованості, станом на 10.11..2020 заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором складає 27 493 доларів США 26 центів, яка складається із заборгованості за кредитом - 16 291 доларів США76 центів; заборгованість за відсотками - 11201 доларів США 50 центів.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 04 грудня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Іпотекодержатель) та громадянами України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Іпотекодавці) було укладено Договір іпотеки б/н, який було посвідчено Приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Смоляк Л.С., зареєстровано в реєстрі за № 3559 .

Згідно п.1.1. Договору іпотеки - цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що виникає з Кредитного договору № 014/035-31/50632 від 04.12.2007, за умовами якого ОСОБА_6 зобов'язана до 03.12..2017 повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі - 15000,00 дол. США, сплатити нараховані відсотки річні за користування ним, згідно умов кредитного договору.

Відповідно до умов п.1.2., 1.3. Договору іпотеки предметом іпотеки виступає нерухоме майно: житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 (1/2), ОСОБА_3 (1/2) на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого відділом приватизацїі при Тиврівській селищній раді Вінницької області 16.09.2004.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просить у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором №014/035-31/50632 від 04.12.2007 у сумі 27493 доларів США 26 центів, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , шляхом продажу житлової квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за цією, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб 'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі 5220 грн. у рівних частках.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області відкрито провадження у справі (а.с. 56).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Тимощук Ю.Л. подала клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача ОСОБА_3 та його представника. Просить застосувати наслідки пропущення строків позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про захист порушеного права Кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла а Кредитним договором №014/035-31/50632 від 04.12.2007, - в повному обсязі.

Відповідно до поданого відзиву зазначає, що 04.12.2007 ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 виступає за цим договором майновим поручителем ОСОБА_5 ) уклали договір іпотеки, відповідно до п.1.1. цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору, укладеного між іпотекодержателем та ОСОБА_5 , за умовами якого останній зобов`язується повернути іпотекодержателю кредит у сумі 15000 доларів США, по 03.12.2017 зі сплатою 12 відсотків річних, зі сплатою можливої неустойки, пені у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором 014/035-31/50632 від 04.12.2007.

Знаючи, що зобов`язання за кредитним договором не виконано, банк, починаючи з 04 грудня 2017 року, мав право звернутися з вимогою про стягнення заборгованості та/або з вимогою до іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Банківська установа ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 04.09.2013 зверталась до Тиврівського районного суду Вінницької області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, за кредитним договором та звернення стягнення на нерухоме майно ( по справі №145/1174/13-ц). Ухвалою від 21.06.2013 було провадження у справі відкрито та 04.09.2013 ухвалою Тиврівський районного суду Вінницької області позовну заяву залишили без розгляду.

Звернувшись 04.09.2013 з позовом до відповідача, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" перервав строк позовної давності на вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.2 ст. 264 ЦК України). Перебіг позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом почався з 04.09.2013, тому банківська установа вправі була реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки протягом 3 років з настання вищевказаної дати (до 04.09.2016 включно). Внаслідок чого позивач пропустив строк позовної давності.

Представником позивача подано письмові пояснення, в яких вказує, що відповідно до ухвали суду про витребування у приватного нотаріуса Смоляк Л.С. копій наявних Додаткових угод до Кредитного договору № 014/035-31/50632 від 04 грудня 2007 року, укладених між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_7 з відповідними графіками та Додаткових договорів до Договору іпотеки, посвідченого 04 грудня 2007 року ОСОБА_8 приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу, зареєстрований за реєстровим № 3559, укладений між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , надано в тому числі копію Додаткової угоди № 014/035-31/50632/1 від 16 січня 2009 року з Графіком погашення кредиту та інших платежів, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту викладених в Додатках № 1, 2, та Додатковий договір від 01 лютого 2012 року до договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С., зареєстрований в реєстрі за № 246.

В свою чергу приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. було надано до суду копію Додаткового договору № 1 про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. зареєстрованим в реєстрі за № 3559 та копію Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору № 014/035-31/50632 від 04 грудня 2007 року.

Згідно з Додатковою угодою від 31 січня 2012 року № 1 до Кредитного договору № 014/035-31/50632 від 04 грудня 2007 року строк кредиту збільшується на 92 календарних місяці, у зв`язку з чим: Пункт 1.1.6 Кредитного договору, де вказано, що дата остаточного погашення кредиту 03 грудня 2017 року - викласти у наступній редакції: дата остаточного погашення кредиту 05 серпня 2025 року. Тобто у зв`язку з укладенням Додаткової угоди № 1 від 31 січня 2012 року фактично змінилася дата остаточного погашення кредиту з 04 грудня 2017 року на 05 серпня 2025 року.

Також у Додатковій угоді № 1 від 31 січня 2012 року вказано, що ОСОБА_3 надав згоду на зміну Кредитного договору до вищевказаної Додаткової угоди та підтверджує, що під Договором іпотеки від 04 грудня 2007 року № 3559, зберігається та забезпечує виконання зобов`язання за Кредитним договором № 014/035-31/50632 від 04 грудня 2007 року із врахуванням внесених змін.

В свою чергу в Договорі № 1 про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Смоляк Л.С. 04 грудня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 3559 вказано, що датою остаточного погашення кредиту є 05 серпня 2025 року.

Таким чином, твердження ОСОБА_3 про пропуск строку позовної давності є хибним, адже дата остаточного погашення кредиту за Кредитним договором № 014/035-31/50632 від 04 грудня 2007 року була змінена на 05 серпня 2025 року.

Стосовно доводів Відповідача щодо пропуску строку позовної давності Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» зазначає, що відповідно до вищевказаної Додаткової угоди № 1 від 31 січня 2012 року Сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням Кредитного договору, визначається строк позовної давності тривалістю у 70 років.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Своїм правом на подання відзиву не скористалася.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно з ч.2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку» (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий (захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса)) або самозахист (договір про задоволення вимог іпотекодержателя).

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Судом встановлено, що 04.12.2007 між ОСОБА_4 та АТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС", був укладений кредитний договір №014/035-31/50632 (т.1 а.с.14-18).

За умовами договору Банк надав позичальнику кредит за програмою кредитування "кредит під заставу нерухомості" в сумі 15000 доларів США строком по 03.12.2017, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Проценти підлягають сплаті Позичальником у вигляді ануїтетних платежів у порядку, визначеному ст.7 Договору (п.1.3.2., 7.1. Кредитного договору).

З укладенням Кредитного договору у ОСОБА_2 виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості.

Згідно п.15.5.Кредитного договору Позичальник гарантував, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе він. Крім того, позичальник засвідчив що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одинці України може призвести до значних збитків та погіршення його фінансового стану.

Відповідно до п.17.1.Кредитний договір набуває чинності з часу його підписання Сторонами та діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до умов цього Договору зобов`язань.

Всупереч вимогам п. 1.3.3., ст. 7 Кредитного договору ОСОБА_2 не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

Відповідно до умов п. 9.1., 9.2. Кредитного договору сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання кредитних зобов`язань, Кредитор має право вимагати дострокового стягнення Кредиту Позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред`явлення вимоги, включаючи проценти за Кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього Договору.

Станом на 10.11..2020 заборгованість ОСОБА_2 перед банком за Кредитним договором складає 27 493 доларів США 26 центів: 16 291 доларів США 76 центів - заборгованість за кредитом, 11201 доларів США 50 центів - заборгованість за відсотками, що стверджується відповідним розрахунком заборгованості ( т.1 а.с.7-9).

04 грудня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Іпотекодержатель) та відповідачами (Іпотекодавцями) було укладено Договір іпотеки, посвідчений Приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Смоляк Л.С., зареєстрований в реєстрі за №3559 (т.1 а.с.22-23).

Згідно з п.1.1. Договору іпотеки: цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що виникає з Кредитного договору №014/035-31/50632 від 04.12.2007, за умовами якого ОСОБА_5 зобов'язана у визначені строки має повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 15000 дол. США, сплатити нараховані відсотки річні користування ним, згідно умов кредитного договору .

Відповідно до умов 1.2., 1.3. Договору іпотеки предметом іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить Іпотекодавцям: Робакідзе ( ОСОБА_5 (1/2 ч.), ОСОБА_3 (1/2 ч.) на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва на право власності на житло, 16.09.2004 виданого відділом приватизацїі при Тиврівській селищній раді Вінницької області.

Згідно п. 5.2., 5.3. Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання у випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум процентів; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

Відповідно до умов п.5.1. Договору іпотеки у разі порушення основаного зобов'язання або умов Договору іпотеки Іпотекодержатель надсилає Боржнику та/або Майновому поручителю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань Позичальника, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки.

На підставі Розділу 5 Договору іпотеки у відповідності до ст. 36 Закону "Про іпотеку" є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (Позивача). Право вибору способу задоволення вимог, встановлених умовами укладеного Договору іпотеки належить Іпотекодержателю (Банку). Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом, передбаченим чинним законодавством України, у т.ч. і за рішенням суду (п. 5..3. Договору іпотеки).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц вказала, що способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку), (застосована редакція закону, який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин).

Положеннями частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час ухвалення цього рішення передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін).

Для застосування такого способу захисту своїх прав як звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно не тільки встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, але й розмір заборгованості, в рахунок погашення якої буде звернуто стягнення.

Позивач обґрунтовував своє звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки тим, що боржник не виконав зобов`язання за кредитним договором належним чином, оскільки допустив утворення заборгованості.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статею 599 ЦК України.

Статтею 38 Закону України "Про іпотеку"передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Положеннями ч.1 ст.39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38,39 Закону України "Про іпотеку"можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку"встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Позивач обґрунтовував своє звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки тим, що відповідач ОСОБА_2 не виконала зобов`язання за кредитним договором належним чином, оскільки допустила утворення заборгованості.

Судом встановлено отримання відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів за кредитним договором та розрахунок заборгованості ніким не оспорюється.

Суд вважає, що посилання представника відповідача ОСОБА_9 щодо застосування наслідків пропущення строків позовної давності при вирішенні справи є безпідставними, оскільки відповідно до укладеної Додаткової угоди від 31 січня 2012 року № 1 до Кредитного договору №014/035-31/50632 від 04 грудня 2007 року строк кредиту збільшується на 92 календарних місяці, у зв`язку з чим: Пункт 1.1.6 Кредитного договору, викладено у наступній редакції: дата остаточного погашення кредиту - 05 серпня 2025 року, при чому відповідач ОСОБА_3 надав згоду на зазначені зміни Кредитного договору та підтвердив, що зберігається та забезпечує виконання зобов`язання за Кредитним договором № 014/035-31/50632 від 04 грудня 2007 року із врахуванням внесених змін.

Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону".

Беручи до уваги, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

При цьому судом враховується постанова Верховного суду від 22 червня 2022 року (справа №296/7213/15), відповідно до висновків якої згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджено зупинення виконання цих правил на певний період. Передбачається, що у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.

Оскільки суд позовні вимоги задоволює в повному обсязі, а тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню у рівних частках судовий збір у сумі 5220 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити.

У рахунок погашення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором №014/035-31/50632 від 04.12.2007 у сумі 27 493 доларів США 26 центів, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцям: ОСОБА_2 (09. ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 (1/2 ч.), ОСОБА_3 , (29.06.1989 р.н., ІПН НОМЕР_2 , (1/2 ч.), на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого відділом приватизації при Тиврівській селищній раді Вінницької області 16.09.2004, згідно з розпорядженням №253 від 16.09.2004 відділу приватизації (право власності зареєстроване в Тиврівському відділі КП "Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" у реєстровій книзі №10 , за реєстровим №59/1061 від 16.09.2004), шляхом продажу житлової квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб 'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" витрати по сплаті судового збору у розмірі 5220 (п`ять тисяч двісті двадцять) гривень 00 копійок, тобто по 2610 (дві тисячі шістсот десять) гривень 00 копійок.

Зупинити виконання даного рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 28 жовтня 2024 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.