Справа № 373/2072/24
Номер провадження 2/373/973/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Бутович Я.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 373/2072/24 за позовом Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача Киричук Г.М. звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 52247 грн 59 коп. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у сумі 2422 грн 40 коп.

Позов обґрунтовано тим, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 7801. На підставі зазначеного кредитного договору 26.09.2015 відповідачу видано кредит у розмірі 7500 грн 00 коп., який пізніше був збільшений до 34000 грн 00 коп., що підтверджується копією кредитного договору та довідкою про збільшення кредитного ліміту.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.07.2024 становить 52247 грн 69 коп., з яких: 33940 грн 11 коп. заборгованість за кредитом; 18307 грн 48 коп. заборгованість по процентам.

На адресу відповідача направлено письмові вимогу, але у наданий строк заборгованість погашена не була.

Ухвалою від 11.10.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України.

Судом встановлено наступне.

На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) № 7801 від 26.09.2015.

Відповідно до вказаної пропозиції відповідач просила укласти з нею договір карткового рахунку та в рамках якого відкрити картковий рахунок на її ім`я, випустити на її ім`я платіжну картку міжнародної платіжної системи Master Card та встановити Ліміт Овердрафту який не перевищує 50000 грн 00 коп.

Відповідно до п.2.3Договору ліміт Овердрафту становить 7500 грн 00 коп.;

Відповідно до п.2.4 Договору строк користування Овердрафтом 60 місяців.

Відповідно до п.2.5 процентна ставка за користування Овердрафтом, річних, 0,0001 при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів Овердафту в Грейс період; 46% при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів Овердрафту не в межах Грейс періоду; 46% при здійсненні інших дебетових операцій по картковому рахунку за рахунок коштів Овердрафту.

До кредитного договору представник позивача додав публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які відповідачем не підписані.

Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №7801 від 26.09.2015, ОСОБА_1 , встановлено кредитний ліміт 26.09.2015 у розмірі 7500 грн 00 коп.; 06.12.2017 - збільшено до 14000 грн 00 коп.; 13.04.2018 - збільшено до 16900 грн 00 коп., 14.08.2018 - збільшено до 19800 грн 00 коп., 12.12.2018-збільшено до 22700 грн 00 коп., 03.04.2019 збільшено до 25600 грн 00 коп., 13.08.2019 збільшено до 27700 грн.00 коп., 11.12.2019 збільшено до 30600 грн 00 коп., 27.02.2022 збільшено до 30535 грн 00 коп., 16.03.2022 збільшено до 30534 грн 21 коп., 26.05.2023 збільшено до 34000 грн 00 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «ПУМБ» за кредитним договором №7801 від 26.09.2015, станом на 01.07.2024 складає 52247 грн 59 коп., а саме : заборгованість по сумі кредиту- 33940 грн 11 коп., заборгованість за відсотками - 18307 грн 48 коп.

Виписка з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 містить інформацію про рух коштів починаючи з 02.10.2016.

02.07.2024 позивач АТ «ПУМБ» надіслав ОСОБА_1 письмову вимогу про необхідність негайного погашення заборгованості за кредитним договорам №7801 у розмірі 52247 грн 59 коп. Проте, відповідач заборгованість за кредитним договору не сплатила.

Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно частини 2 статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За вимогами статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до частини 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 та частини 6 статті 91 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача на підтвердження існування заборгованості у відповідача за кредитним договором надав виписку про рух коштів по картці, яка містить інформацію про здійснені відповідачем операції по картці починаючи з 02.10.2016, водночас кредитний договір був укладений з відповідачем 26.09.2015.

Будь-якої інформації про встановлення кредитного ліміту та збільшення кредитного ліміту вказана виписка з особового рахунку не містить, тобто не містить ознак належності до основного документу пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (овердрафту), що датована 26.09.2015.

Таким чином, виписка по особовому рахунку № НОМЕР_1 надана представником позивача не може бути належним доказом у розумінні статті 77 ЦПК України, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування.

Довідка про збільшення кредитного ліміту по договору №7801 від 26.09.2015 не підтверджує надання кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок ОСОБА_1 , оскільки така довідка не є первинним документом, оформленим відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Розрахунок заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором №7801 від 26.09.2015 наданий позивачем містить розрахунок боргу за період з 02.10.2016 по 30.11.2023, по відсотках за користування кредитом з 30.10.2016 по 20.11.2023, відповідно до якого, станом на 01.07.2024 заборгованість за кредитним договором складає 52247 грн 59 коп., в тому числі : заборгованість за кредитом у розмірі 33940 грн 22 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 18307 грн 48 коп.

Водночас кредитний договір укладений 26.09.2015 строком на 60 днів, тобто за період з 26.09.2015 по 02.10.2016 розрахунок боргу відсутній, а відсотки за користування кредитними коштами нараховані також після закінчення строку дії кредитного договору.

Отже розрахунок боргу не містить ознак належності до основного документу пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (овердрафту), що датована 26.09.2015.

Крім того, Розрахунок заборгованості, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, що узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 21.10.2020 у справі №190/1419/19-ц.

У такий спосіб, надані представником позивача документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів у розмірі зазначеному у позовній заяві на підставі Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (овердрафту) датованої 26.09.2015 та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

У своїй заяві до суду позивач просив розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

У такий спосіб, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття відповідної постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070; ;

відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. О. Опанасюк