Справа 206/869/24
Провадження 2/206/630/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Прінь І.П.

за участі секретаря Погребної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» ( далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

20 листопада 2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №72949373.Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що встановлено у п. 20 Договору позики.

14 червня 2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21. Відповідно до витягу з реєстру боржників №8 від 26.07.2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 37890грн, з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27890 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Відповідач заборгованість за договором позики не сплатив, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики №72949373 від 20.11.2022 в сумі 37890 грн.

Крім того, 14 лютого 2023 року між ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №21854-02/2023. Договір було підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до п.п.1.6 п.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства https://www.zecredit.com.ua.

30 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №30082023/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №30082023/1 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики №21854-02/2023 від 14.02.2023 на загальну суму 14600 грн., з яких 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10600 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Відповідач заборгованість за договором позики не сплатив, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №21854-02/2023 від 14.02.2023 в сумі 14600 грн.

Крім того, 15 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №23863-02/2023. Договір було підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до п.п.1.6 п.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства https://www.zecredit.com.ua.

30 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №30082023/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №30082023/1 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором позики №23863-02/2023 від 15.02.2023 на загальну суму 10920 грн., з яких 2800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8120 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

Відповідач заборгованість за вказаними вище договорами не сплатив, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за:

- договором позики №72949373 від 20.11.2022 в сумі 37890грн, з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27890 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею;

- кредитним договором №21854-02/2023 від 14.02.2023 в сумі 14600 грн., з яких 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10600 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею;

- за кредитним договором №23863-02/2023від 15.02.2023 в сумі 10920 грн., з яких 2800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8120 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею

Також позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 26 березня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

06 травня 2024 року до суду надійшов відзив на позов, який було подано представником відповідача ОСОБА_2 , в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. В обгрунтування заперечень вказує на те, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів укладення зазначених у позовній заяві кредитних договорів відповідачем ОСОБА_1 . Позивачем не надано суду жодних доказів направлення на адресу відповідача жодних пропозицій щодо укладення таких договорів та направлення відповідачем відповідей щодо прийняття таких пропозицій. Відповідач не надсилав позивачу ані електронних повідомлень, не заповнював заяв чи формулярів щодо прийняття будь-яких пропозицій, ним не вчинялося інших дій, які б давали змогу дійти висновку, що ним було прийнято якусь пропозицію на укладення кредитних договорів. Позивачем не було надано суду жодного доказу про те, що відповідачем вчинялися будь-які дії для підписання договорів за допомогою ЕПОІ, як це передбачено ЗУ Про електронний цифровий підпис», зокрема доказів надсилання електронних повідомлень. Позивачем надані роздруківки з написом «електронний підпис з одноразовим ідентифікатором» із зазначенням певної комбінації літер та цифр, однак перевірити чи дійсно підписував ці договори відповідач змоги не має.

Також вказує на те, що позивачем не було доведено факт переказу грошових коштів за цими договорами саме на рахунок відповідача, оскільки матеріали справи не містять інформації про номер карткового рахунку, на який були перераховані кошти. Позивачем не надано жодного платіжного документу, який передбачений Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

14 травня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказує на те, що договори, які були укладені відповідачем із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» були укладені із дотриманням вимог ЗУ «Про споживче кредитування» , ЗУ «Про електронну комерцію». Всі три договори були підписані відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора, який був надісланий відповідачу на номер мобільного телефону, про що свідчать пункти кредитних договорів, адреса, реквізити та підпис сторін.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося з електронними запитами до первісних кредиторів з приводу надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу за укладеними договорами. Так, ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» надало розрахунки заборгованості за кредитними договорами №21854-02/2023 від 14.02.2023 та № 23863-02/2023 від 15.02.2023, які долучено позивачем до відповіді на відзив. Відповіді від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» вони не отримали. Зазначають також, що відповідач, як власник карткового рахунку має можливість самостійно отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання грошових коштів. перевірити

17 травня 2024 року представником позивача направлено суду клопотання про долучення додаткових доказів, а саме відповіді директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення», адресовані ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» про здійснення перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 14.02.2023 на суму 4000,00 на карту НОМЕР_1 ; 15.02.2023 на суму 2800,00 на карту НОМЕР_1 ;

21.05.2024 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення проти відповіді на відзив, у яких представник зазначає, що позивач зазначає, що всі три договори були підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, але позивач не надав жодних доказів про те, що відповідачем вчинялися будь-які дії, направлені на підписання цих договорів, зокрема доказів отримання або надсилання електронних повідомлень, перерахування позивачем грошових коштів саме на рахунок відповідача. Надані позивачем довідки про перерахування коштів жодним чином не підтверджують факт отримання цих коштів відповідачем, оскільки зі змісту цих довідок не зрозуміло кому належить зазначений у цих довідках номер картки, більш того номер картки не відображений в повній мірі.

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви та відповіді на відзив просив суд розглянути справу за відсутності представника товариства.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились. Причини неявки не повідомили.

Суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження, за наявними у справі доказами, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Щодо договорів факторингу слід зазначити наступне.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Судом встановлено, що 20 листопада 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №72949373, за яким позикодавець видав позичальнику кредит у розмірі 10000,00 грн. на строк 30 днів, зі сплатою 2,5% фіксованої процентної ставки. Позикодавець перераховує позичальник грошові кошти на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника (п.1).

Згідно із п. 20 договору позики цей договір укладено у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразового ідентифікатора Згідно із Законом «Про електронну комерцію».

Порядок підписання договору встановлений у пункті 21 договору, в якому, зокрема, зазначено, що позикодавець надсилає на вказану позичальником електронну одноразовий ідентифікатор для підписання договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором.

14 червня 2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21. 28 липня 2021 року між сторонами укладена додаткова угода №2, а 26 липня 2023 року додаткова угода №9.

Згідно з актом приймання-передачі реєстрів боржників від 26 липня 2023 року та витягу з реєстру боржників №8 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №72949373 в сумі 37890 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27890 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

14 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №21854-02/2023, за яким позикодавець видав позичальнику кредит у розмірі 4000,00 грн. на строк 14 днів, зі сплатою за користування кредитом 547,5% річних, в розрахунку 1,5% на добу.

15 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №23863-02/2023, за яким позикодавець видав позичальнику кредит у розмірі 2800,00 грн. на строк 25 днів, зі сплатою за користування кредитом 547,5% річних, в розрахунку 1,5% на добу.

За умовами цих договорів:

Згідно із п.1.7 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Пунктом 1.12 договору визначено, що клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті Товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові до заповнення.

Відповідно до п.1.13 договору сторони домовилися , що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

30 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №30082023/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №30082023/1 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики №21854-02/2023 на загальну суму 14600,00 грн., з яких 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10600,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею, та за Договором позики №21863-02/2023 на загальну суму 10920,00 грн., з яких 2800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8120,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі статтею 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 1 договору позики №72949373 від 20.11.2022 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується передати позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути товариству таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково, та сплатити товариству плату (проценти) від суми позики (а.с.8).

Отже, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника є його заява із зазначенням номеру банківського карткового рахунку, на який позикодавець має перерахувати необхідні позичальнику кошти.

Відповідно до п.1.1 договорів про надання фінансового кредиту №21854-02/2023 від 14.02.2023 (а.с.23-26) та №23863-02/2023 від 15.02.2023 (а.с.28-31) ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» надає клієнту ОСОБА_1 фінансовий кредит в розмірі 4000 грн. і 2800,00 грн відповідно, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором.

Згідно із п.1.7 цих договорів кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Пунктом 1.12 договору визначено, що клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті Товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові до заповнення.

Отже, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта є його заява із зазначенням номеру платіжної банківської картки, на яку товариство має перерахувати узгоджену сторонами суму кредитних коштів.

Суд наголошує на тому, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа(форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем ТОВ ФК «ЄАПБ» не надано доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів позичальнику за жодним із договорів.

Суд прийшов до висновку, що надані позивачем дві довідки-відповіді директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення», адресовані ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» про здійснення перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 14.02.2023 на суму 4000,00 на карту НОМЕР_1 ; 15.02.2023 на суму 2800,00 на карту НОМЕР_1 , є недопустимими доказами, оскільки вони не відображають даних клієнта, в них не зазначені повний номер картки, не зазначений банк-емітент (власник картки). Тобто, надані довідки жодним чином не підтверджують факт отримання перерахованих ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» коштів саме відповідачем, а не іншою особою.

Доказів перерахування відповідачу кредитних коштів ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» також не надано.

Суд зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

У своїй позовній заяві та у відповіді на відзив представники ТОВ ФК «ЄАПБ» просили розглянути справу у їх відсутності, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляли.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, у справі 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Додані до позовної заяви роздруковані розрахунки заборгованості за договорами, виключно за період 26.07.2023 по 31.12.2023 за договором №72949373, укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (а.с.17), за період з 30.08.2023 по 31.12.2023 за договором № 21854-02/2023 (а.с.27) та за договором №23863-02/2023, укладеним з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», як підстава задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки ці розрахунки заборгованості є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №72949373 та за договорами про надання фінансового кредиту № 21854-02/2023 та №23863-02/2023 задоволенню не підлягають через недоведення позивачем факту перерахування кредитних коштів відповідачу, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 273ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27.05.2024 року.

Суддя І.П. Прінь