Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/35/24
Єдиний унікальний №733/1612/23
Рішення

Іменем України

22 квітня 2024 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді: Вовченка А.В.,

при секретарі- Пікуль Л.К..,

за участю представника позивача - адвоката Бондаря Я.О.,

та представника відповідача - ТОВ АПК «Магнат» - Цвіркуна І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м.Ічня в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ АПК «Магнат» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію змін та виправлень до іншого речового права

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ АПК «Магнат» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію змін та виправлень до іншого речового права мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки площею 3,77 га, з кадастровим номером :04:000:0130 що розташовані на території Дорогинського старостинського округу Ічнянської сіської ради Прилуцького району Чернігівської області , наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 368326 виданого на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 14 вересня 2007 року № 388.

03 січня 2013 року було укладено договір оренди даної земельної ділянки між позивачем та ТОВ АПК «Магнат» , строком на п`ять років. Вказаний договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №23896734 від 07.07.2014 року.

03.12.2018 року між Позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору оренди від 03.01.2013 року, згідно якої сторони домовились, що строк дії договору оренди продовжено на 10 років з моменту підписання та державної реєстрауції. На більший строк позивач не погоджувався, так як це не відповідало його інтересам.

З метою отримання інформації щодо закінчення строку договору оренди земельної ділянки Позивач у серпні 2023 року звернувся, до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Ічнянсьької міської ради Чернігівської області.

За результатами перегляду відомостей з Державного реєстру прав №197703362 від 27.01.2020 року строк дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0130 дійсний до 31.12.2029 року, що значно перевищує домовлений строк оренди сторонами.

Після отримання інформації з Державного реєстру речових прав позивачем виявлено, що реєятраційна дія проведена на підставі додаткової угоди від 03.12.2018 року, яку він не підписував, а її зміст суперечить попереднім домовленостям між сторонами.

Зі змісту зареєстрованої додаткової угоди від 03.12.2018 року в п.1 зазначено: «Сторони домовились продовжити строк дії Доровору оренди землі №б/н від 03.01.2013 до 31 грудня 2029 року.

Зареєстрована додаткова угода від 03.12.2018 року Позивачем не підписувалася.

Таким чином належна позивачу на праві приватної власності земельна ділянка на даний час незаконно перебуває в користуванні ТОВ АПК «Магнат» , оскільки додаткова угода до договору оренди землі, якою продовжено термін дії договору оренди не укладалася та не підписувалася позивачем, а тому земельна ділянка підлагає поверненню позивачую.

Просить задовольнити позовні вимоги та стягнути на його користь понесені ним судові витрати.

За клопотанням представника позивача витребувано від відповідача ТОВ АПК «Магнат» оригінал додаткової угоди від 03.12.2018 року до договору оренди землі від 03.01.2013 року на підставі якої продовжено строк дії договору оренди до 31.12.2029 року.

Ухвалою суду від 29 січня 2024 року за клопотанням представника позивача призначена судово-почеркознавча експертиза.

Інших клопотань не надходило.

Висновок судово-почеркознавчої експертизи надійшов до суду 11.03.2024 року та ухвалою від 11.03.2024 року відновлено провадження у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили задовольнити позовні в повному обсязі та стягнути судові витрати.

Представник відповідача ТОВ АПК «Магнат» в судовому засіданні просив відмовити в задоволені позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначивши, що позивачем не надано доказів порушення його прав відповідачем.

Також вважає обраний позивачем спосіб захисту не ефективним та таким, що не може бути задоволений судом. Договір оренди землі від 03.01. 2013 року є законним, чинним, не припиненим і його правомірність презюмується згідно приписів ст. 204 ЦК України. Спірна земельна ділянка перебуває у правомірному користуванні відповідача, який регулярно сплачував орендну плату згідно договору оренди землі. Факт отримання впродовж 2013-2022 р.р. орендної плати в грошовій та натуральній формі, та ін. виплат свідчить про волевиявлення сторін, спрямоване на виконання своїх прав та обов`язків за договором. Орендар розумно покладався ( розраховував) на виконання орендодавцем умов договору оренди та користувався земельною ділянкою згідно з цими умовами, тобто очікував на стабільність і незмінність свого майнового стану. Якщо поведінка однієї сторони давала іншій підстави вважати, що договір є дійсним (сторони протягом тривалого часу належним чином його виконували), то наступні вимоги про його недійсність або неукладеність є зловживання правом. Отже, за даних підстав вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні вимог заяви та судові витрати покласти на позивача.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ч.1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 3,77га, з кадастровим номером :04:000:0130, що розташована на території Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області , надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 368326 виданого на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 14 вересня 2007 року № 388.

03 січня 2013 року було укладено договір оренди даної земельної ділянки між позивачем та ТОВ АПК «Магнат» , строком на п`ять років. Вказаний договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №23896734 від 07.07.2014 року.

03.12.2018 року між Позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору оренди від 03.01.2013 року, згідно якої сторони домовились, що строк дії договору оренди продовжено на 10 років з моменту підписання та державної реєстрауції. На більший строк позивач не погоджувався, так як це не відповідало його інтересам.

За результатами перегляду відомостей з Державного реєстру прав №197703362 від 27.01.2020 року строк дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0130 дійсний до 31.12.2029 року, що значно перевищує домовлений строк оренди сторонами.

Після отримання інформації з Державного реєстру речових прав позивачем виявлено, що реєстраційна дія проведена на підставі додаткової угоди від 03.12.2018 року, яку він не підписував, а її зміст суперечить попереднім домовленостям між сторонами.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про витребування належної йому земельної ділянки, тобто пред`явити негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Аналогічний висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у

письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Пред`являючи позов, позивач ОСОБА_1 стверджував , що оспорювану додаткову угоду до договору оренди землі №б/н від 03.12. 2018 року він не підписував , підпис у ній вчинено іншою особою.

З висновку судово-почеркознавчої експертизи, складеного 04.03.2024 року за № 166/24-24 експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз слідує, що підпис у графі «Орендодавець» в розділі «Реквізити та підписи сторін» Додаткової угоди від 03.12.2018 року до договору оренди землі від 03.01.2013 року , площею 3,77 га з кадастровим номером :04:000:0130 , укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ АПК «Магнат», надана позивачем ОСОБА_1 виконаний ОСОБА_1 , а в примірнику , надану стороною відповідача ТОВ АПК «Магнат», виконаний не ОСОБА_1 а іншою особою. (а.с.84-93).

Відповідачем вищевказаний висновок судово-почеркознавчої експертизи не оскаржувався, а тому суд бере його за основу при ухваленні рішення.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України « Про оренду землі » (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга статті 15 Закону України « Про оренду землі »).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним.

Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у підпункті 7.18. своєї постанови від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).

Таким чином, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

Отже, власник земельної ділянки, яким в даному випадку є ОСОБА_1 , виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки, обрав ефективний спосіб захисту свого порушеного права на користування нею, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки саме у мотивах негаторного позову з похідною позовною вимогою про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Водночас суд не погоджується з доводами висловленими представником відповідача про відсутність доказів порушення відповідачем прав позивача, оскільки порушення права ОСОБА_1 , як власника, на користування належною їйому земельною ділянкою, зокрема шляхом вільного прийняття рішення щодо укладення договору щодо свого майна, вільного обрання контрагента та визначення умов договорів, було встановлено в судовому засіданні (в т.ч. висновком експерта).

Що стосується питання виплати та отримання орендної плати.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Судовим рішенням було встановлено фактичне користування відповідачем земельною ділянкою, яка перебуває у власності позивача, в період з 2013 року по даний час.

Цільовим призначенням грошових коштів, переданих ТОВ АПК «Магнат» ОСОБА_1 , було саме за користування ним належною останньому земельною ділянкою.

До того ж в судовому засіданні не доведено надання відповідачем та отримання позивачем грошових коштів за 2013-2022 роки, а також матеріали справи взагалі не містять зазначення жодних сум грошових виплат за користування спірною землею.

При цьому, суд вважає за необхідне відзначити, що у разі отримання позивачем від відповідача грошових коштів за договором оренди земельної ділянки, який був визнаний судом неукладеним, оскільки не був підписаний позивачем, то відповідач не позбавлений можливості захистити свої права у порядку положень ст. 1212 ЦК України.

Що стосується судових витрат суд прийшов до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Норми ч.1 ст. 141 ЦПК України вказують, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,

покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2147,20 грн. (а.с.3), розмір витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи згідно з актом здачі-прийняття висновку експерта №166/24-24 від 04.03.2024 року складає 9 087,36 грн.(а.с. 93) .

Представником позивача заявлене клопотання про надання ним протягом 5-ти днів після ухвалення судового рішення доказів на підтвердження понесених судових витрат по наданню правої допомоги, дана заява приймається судом та питання про її вирішення буде розглянуте шляхом ухвалення додаткового рішення, при своєчасному наданні зазначених доказів.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89,141, 229, 258, 263-265, 280 ЦПК України, Законом України « Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Конституцією України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ АПК «Магнат» про усунення перешкод в користуванні майном задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загальною площею 3,77 га, кадастровий номер :04:000:1223, розташованої на території Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області шляхом повернення вказаної земельної ділянки від ТОВ АПК «Магнат» ( ).

Скасувати рішення реєстратора про державну реєстрацію змін та виправлень до іншого речового права, індексний номер 197703362, проведеної на підставі додаткової угоди від 03 грудня 2018 року відносно земельної ділянки , площею 3,77 га, кадастровий номер :04:000:1223, розташованої на території Ічнянської міської (колишньої Дорогинської сільської) ради Прилуцького району Чернігівської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 368326 виданого на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 14 вересня 2007 року № 388.

Стягнути з ТОВ АПК «Магнат» () на користь ОСОБА_1 2147,20 грн. сплаченого судового збору та 9 087,36 грн. витрат на проведення експертизи, а всього 11 234 (одинадцять тисяч двісті тридцять чотири) грн. 56грн.

Судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначити на 10 год.00 хв. 26 квітня 2024 року в приміщенні Ічнянського районного суду Чернігівської області, зобов`язавши позивача, за клопотанням якого буде проводитися вказане судове засідання, в строк до 26 квітня 2021 року подати докази щодо розміру понесених судових витрат .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач ТОВ «АК « Магнат» ,, адреса: 16651 с. Талалаївка вул.Прилуцька,125 Ніжинського району Чернігівської області.

Повне рішення складено 22 квітня 2024 року.

Суддя А. В. Вовченко