У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа № 285/2598/24 провадження у справі № 2/0285/1061/24

13 травня 2024 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Васильчук Л. Й., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА»

про стягнення заробітної плати та середньої плати за час фактичного розрахунку,

ВСТАНОВИЛА:

08.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача нараховану і не виплачену заробітну плату в розмірі 39840 грн. 51 коп. та не виплачені кошти за невикористану відпустку, а також стягнути середній заробіток за весь період невиплати заробітної плати по день фактичного розрахунку.

Позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Так, в порушення вимог ст. 177 ч. 4 ЦПК України до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору за вимоги про стягнення середнього заробітку за весь період невиплати заробітної плати по день фактичного розрахунку.

Посилання позивача на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору в частині цих вимог є безпідставним, оскільки позивачі у справах за вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком двох категорій позовів: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

У позовній заяві позивач фактично заявляє такі вимоги: 1) стягнення невиплаченої заробітної плати стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати; 2) стягнення компенсації за невикористану відпустку; 3) стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно ст. 1 ч. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5 заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Перелік інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, наведено у пункті 3 Інструкції.

Тобто, виплата за рішенням суду середнього заробітку за час затримки належних звільненому працівнику не відноситься до виплат, пов`язаних з оплатою праці, перелічених в Інструкції.

В постанові Верховного Суду від 21.12.2019 р. (справа №243/10489/17-ц) зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Тобто, позивач звільнена від сплати судового збору тільки за пред`явлення вимоги про стягнення з ТОВ «ДІЄСА» заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку.

Таким чином, позивачу потрібно сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2024 року становить 3028 гривні, таким чином судовий збір за майнову вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 1211,20 грн та не більше 15140 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених уі 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

Керуючись статтями 175,177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заробітної плати та середньої плати за час фактичного розрахунку, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк терміном сім днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків та роз`яснити, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. Й. Васильчук