Справа № 754/3491/24
У Х В А Л А

Іменем України

07 травня 2024 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Сенюта В.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Деснянського районного суду міста Києва від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про зняття арешту.

Подану заяву обґрунтовано тим, що з метою реалізації права на приватну власність заявник звернувся у лютому 2024 року до нотаріуса. Однак отримав відмову з підстав наявності обтяжень на нерухоме майно. Заявник вказує на те, що не має жодного нерухомого майна у м. Києві, у зв`язку із чим звернувся до ДП «Національні інформаційні системи» із заявою про необхідність вилучення запису Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. На своє звернення отримав відповідь про необхідність звернутися до державних або приватних виконавців. На своє звернення до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заявник отримав відповідь про необхідність звернутися до суду. На підставі викладеного, заявник просить зняти арешт з усього майна.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15.03.2024 заява залишена без руху, надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Заява залишена без руху у зв`язку із необхідністю заявнику визначити порядок звернення до суду за захистом своїх прав або шляхом звернення до суду з позовом, або звернувшись із скаргою на дії державного виконавця під час виконання судового рішення.

У разі звернення до суду в позовному провадженні, положення п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснює, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

В п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 р. судам роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

У разі обрання форму захисту, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, позовна заява повинна відповідати вимогам ст. 175 -177 ЦПК України.

У разі звернення до суду в порядку ст. 447 ЦПК України, суд звертає увагу на роз`яснення Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6, викладені у п. 13, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

У п. 17. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 03.06.2016) роз`яснено, що сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15.03.2024 заявником отримана 18.04.2024 про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення.

Однак станом на 07.05.2024 жодних заяв на усунення недоліків вказаних в ухвалі, на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Перевіривши заяву й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що заява має бути визнана неподаною, та підлягає поверненню, оскільки - не усунуто недоліки в спосіб та строк визначені ухвалою про залишення заяви без руху.

Також, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.185, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту- визнати неподаною та повернути.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення та підписання ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 07.05.2024.

Суддя В.О. Сенюта