Справа № 128/606/20
УХВАЛА

08 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засіданні Ружицькій І.В.,

за участі:

представника ФГ «Ягідка» ОСОБА_1 - адвоката Путіліна Є.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Саюка Б.О.,

представника відповідача Стрижавської селищної ради Форостяної О.М.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Ягідка» ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень Стрижавської селищної ради, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом Фермерського господарства «Ягідка» ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень Стрижавської селищної ради.

14.12.2023 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Саюком Б.О. подано до суду клопотання про виклик в судове засідання та допит експерта Вінницького відділення КНДІСЕ Олега Казака для роз`яснення висновку експерта №10891090/21-21 від 17.01.2023.

Окрім того, 02.05.2024 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Саюком Б.О. подано до суду клопотання про поновлення пропущеного строку для подання додаткових доказів до матеріалів справи та про долучення до матеріалів справи доказів копію адвокатського запиту №5 від 18.04.2024, листа ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 24.04.2024 №0-2-0.6-3675/2-24. Дане клопотання обґрунтоване наступним.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.03.2020 року

відкрито провадження у цивільній справі №128/606/20 за позовом Фермерського

господарства «Ягідка» ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради,

ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення

Стрижавської селищної ради. В уточненій Заяві про зміну предмета позову, позивач обґрунтовує своє право на користування земельною ділянкою, виходячи із посилань на ст.30 ЗК України в редакції 1990 року, та вказує на те, що йому перейшло право на користування земельною ділянкою площею 7,2 га, яка відводилась під будівництво кінно-спортивного комплексу. Відведення земельної ділянки під кінно спортивний комплекс розпочалось в 1991 році за рахунок земель КСП Родина смт. Стрижавка. Факт початку відведення земельної ділянки підтверджується лише рішенням Стрижавської селищної ради народних депутатів від 01 квітня 1994 року, відповідно до якого селищна рада: Погоджується із рішенням зборів членів КСП «Батьківщина» смт. Стрижавка, та надається дозвіл на виділення земельної ділянки площею 7,2 га для будівництва та розширення кінно-спортивного комплексу Вінницького РВВС. При цьому матеріали справи містять Акт вибору земельної ділянки під будівництво - кінно-спортивного комплексу, який датований 10 березня 1991 року. Ст. 22 ЗК(в редакції1990 року) передбачало, що Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Ст. 23 ЗК (в редакції 1990 року) передбачала, що Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Факт перебування у власності позивача ФГ «Ягідка» незавершеного будівництвом кінно спортивного комплексу за адресою: 23212, Вінницька область, Вінницький район, смт. Стрижавка підтверджується Договором купівлі продажу № 575 від 01.10.2001, Свідоцтвом про власність від 19.11.2001, реєстраційний № 715, яке видано Регіональним фондом Державного майна України. П.1.1. Договору купівлі-продажу № 575 від 01 жовтня 2001 року передбачено, що питання відведення, оренди або приватизації земельної ділянки вирішується за ініціативою Покупця самостійно після укладання договору купівлі-продажу об`єкта згідно чинного законодавства. Як вбачається із п. 1.1 Договору купівлі-продажу від 01.10.2001 об`єкт незавершеного будівництва кінно-спортивний комплекс в момент укладення договору перебував на балансі Управління капітального будівництва Вінницької обласної державної адміністрації. З метою спростування факту видачі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, Адвокатським бюро «Бориса Саюка» 18.04.2024 було скеровано до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області адвокатський запит за №5 в аналогічній судовій справі, яка розглядається Вінницьким районним судом, але іншим складом суду, за участі тих самих сторін. За наслідками розгляду адвокатського запиту, отримано лист Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 24.04.2024 0-2-0.6-3675/2-24 щодо розгляду адвокатського запиту, відповідно до якого вбачається, що в архіві відділ на зберіганні не виявлено:

Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 7.2 га для будівництва кінно-спортивного комплексу КСП Батьківщина смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області; Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 7.2 га для будівництва кінно-спортивного комплексу Управління капітального будівництва Вінницької обласної державної адміністрації на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області; Книг записів державних актів на право постійного користування землею на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області за 1991-1995 рр. Отримання зазначених доказів стало можливим після подання адвокатського запиту. Разом із тим, зазначені докази мають важливе значення на повного та всебічного розгляду справи, спростовують доводи позивача щодо виникнення у нього права на користування земельною ділянкою, виходячи із посилань на ст. 30 ЗК України в редакції 1990 року, а також спростовують твердження про те, що перейшло право позивачу на користування земельною ділянкою площею 7,2 га, яка відводилась під будівництво кінно-спортивного комплексу, адже відсутні докази видачі правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Площа земельної ділянки, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна, що придбаний позивачем на час укладення правочину жодний документ, який би посвідчував право користування земельною ділянкою (державний акт на право постійного користування, чи/або договір оренди земельної ділянки) площею 7,2 га у двох попередніх власників відсутній, натомість Договором купівлі-продажу встановлено, що питання відведення, оренди або приватизації земельної ділянки вирішується за ініціативою Покупця самостійно після укладання договору купівлі-продажу об`єкта згідно чинного законодавства. За таких обставин, вважаємо, що вимоги ст.30 ЗК України в редакції 1990 року, ст.120 ЗК України 2001 року, та ст. 377 ЦК України в частині переходу прав на земельну ділянку до нового власника в тому ж обсязі (площею 7,2 га) застосуванню не підлягають, що й підтверджуєтеся отриманими доказами. Отже, на переконання відповідача, позивач зобов`язаний був здійснити оформлення земельної ділянки, що необхідна для обслуговування придбаного об`єкту нерухомого починаючи із 01.10.2001. Більш того, Частиною 9 статті 79-1 ЗК України встановлено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Як вбачається, із листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 24.04.2024 0-2-0.6-3675/2-24 Щодо розгляду адвокатського запиту, повідомлено, що згідно наявних відомостей Державного земельного кадастру, інформації щодо надходження заяви від ДП «Вінницький науково-дослідний інституту землеустрою» про реєстрацію земельної ділянки в оренду ФГ «Ягідка» ОСОБА_1 для іншого сільськогосподарського призначення із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення розташованої по АДРЕСА_1 , на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, у відділ №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління не виявлено. Отже, вказаним доказом підтверджується факт, того що, земельна ділянка не відведена позивачу для обслуговування об`єктів нерухомості в натурі, її площа не визначена органом місцевого самоврядування, відомості про неї до Державного земельного кадастру не внесенні (навіть відсутня заява розробника документації на внесення відомостей про земельну ділянку до ДЗК), що є грубим порушенням Закону України «Про державний земельний кадастр», а із змісту позовної заяви та наданих доказів слідує факт відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тому за таких обставин суб`єктивне право чи охоронюваний законом інтерес позивача ФГ «Ягідка» ОСОБА_1 » не є порушеним, що й підтверджує отриманий доказ, а саме лист Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 24.04.2024 0-2-0.6-3675/2-24. Вважає за необхідне просити суд поновити строк для подання додаткових доказів, як такий що пропущений з поважних причин, адже про існування факту відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 7.2 га під будівництво кінно-спортивного комплексу в попередніх землекористувачів стало відомо лише в процесі розгляду справи по суті, і отримання вказаної інформації ґрунтувалось на відповідному адвокатському запиті. Враховуючи вищевикладене, з метою повного та всебічного розгляду справи просить поновити пропущений строк для подання доказів та долучити вказані докази до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Саюк Б.О. підтримав подані ним клопотання та просив їх задовольнити.

Представник позивача адвокат Путілін Є.В. не заперечував щодо задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Саюка Б.О. про виклик в судове засідання та допит експерта ОСОБА_3 , яким у данй справі проводилася експертиза та надано висновок. Щодо клопотання про поновлення пропущеного строку для подання доказів та долучення до матеріалів справи доказів заперечував, оскільки вважає, що представником відповідача не наведено поважності причин пропуску такого строку для подачі відповідних доказів. Вважає, що у сторони було достатньо часу для подачі доказів під час підготовчого провадження, проте, стороною цього вчинено не було.

Представник відповідача Стрижавської селищної ради Форостяна О.М. не заперечувала щодо задоволення клопотання про виклик експерта, а щодо клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі доказів та про долучення доказів поклалася на розсуд суду.

Суд, дослідивши подані клопотання, вислухавши пояснення представників сторін, приходить до наступного висновку.

Щодо клопотання про виклик експерта суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 102 ЦПК України, суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Статтею 72 ЦПК України передбачено, що експерт зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом та роз`яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи судовий експерт, крім іншого, зобов`язаний на вимогу особи або органу, які залучили експерта, судді, суду дати роз`яснення щодо даного ним висновку.

Враховуючи, що представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Саюк Б.О. вважає висновок експерта частковим, необґрунтованим та таким, що не дає змоги встановити ті обставини, для доведення яких така експертиза була заявлена, клопотання представника відповідача про виклик експерта підлягає задоволенню.

Щодо клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі доказів та про долучення доказів суд зазначає наступне.

Пунктом 2 та пунктом 6 ч. 1 ст. 43 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам та користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно ч. 6 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу.

За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Виходячи з положень ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх клопотанням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Статтю 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golderv. theUnitedKingdom), заява № 4451/70, § 36).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «МірагальЕсколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавляє позивача, або інших учасників справи права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи наведені норми процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, доводи представника відповідача, викладені в клопотанні про поновлення строку та долучення до справи доказів, з метою повного та об`єктивного розгляду справи, суд приходить до висновку про доцільність поновлення представнику відповідача ОСОБА_2 адвокату Саюку Б.О. процесуального строку для подання доказів та долучення до матеріалів справи доказів, а оцінку належності, допустимості, достовірності долучених доказів судом буде здійснено в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 43, 53, 72, 83, 102, 126, 127, 353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Саюка Б.О. про виклик експерта - задовольнити.

Допитати під час розгляду по суті справи № 128/606/20 експерта Вінницького відділення КНДІСЕ Олега Казака, яким складено висновок № 1089/1090/21-21 від 17.01.2023 за результатами проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи по справі № 128/606/20.

Поновити представнику відповідача ОСОБА_2 адвокату Саюку Б.О. процесуальний строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи докази: копію адвокатського запиту №5 від 18.04.2024, копію листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 24.04.2024 за №0-2-0.6-3675/2-24.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.П. Шевчук