Справа № 487/2899/24
Номер провадження 2/489/1543/24
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр» або позивач)до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики, обґрунтовуючи вимоги тим, що 12.11.2019 між ТОВ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 було укладено Договір позики ,в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно Заявки - анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № від 27.11.2019, що акцептована відповідачем 27.11.2019 шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідач вчинив дії, спрямовані на укладення Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі 3500,00 грн. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. В свою чергу позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та в нього утворилася заборгованість станом на 08.03.2024 у розмірі67873,65 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3499,99 грн., заборгованість за відсотками - 64373,66 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 42545,88 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3499,99 грн., заборгованість за відсотками - 39045,89 грн.

14.07.2021 між ТОВ"ІНФІНАНС" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу №14.07.2021, відповідно до умов якого ТОВ"ІНФІНАНС" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача. В свою чергу ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право грошової вимоги до боржників (зокрема до відповідача) ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023.

Представник позивача просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 42545,88 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач подав до суду відзив, яким заперечував проти задоволення позову. Вказав, що як вбачається із долучених до позовної заяви копій документів, позивач не надав копії всіх додатків до Договору, а саме щодо нібито отримання попередніх першого та другого траншів, які є невід`ємною частиною Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12.11.2019 року. Також як вбачається з останньої сторінки Договору, він нібито був підписаний 12.11.2019 року від її імені за допомогою електронного підпису: «2q0s3f». Згідно ж «Акцепту оферти від 27.11.2019 року на отримання 3 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № від 27.11.2019 року...» вона нібито була підписана від мого імені 27.11.2019 року за допомогою електронного підпису: «115vlv». Водночас згідно наданої Довідки про ідентифікацію, акцепт договору нібито був підписаний від мого імені за допомогою одноразового ідентифікатора «115vlv» 12.11.2019 року.

Таким чином позивачем не надано належних, достатніх та достовірних доказів того, що мною було підписано Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12.11.2019 року, з усіма додатками до нього, а також доказів мого волевиявлення на укладення та підписання Заявки-анкети та Акцепту-оферти від 27.11.2019 року щодо отримання кредитних коштів. Крім того, на підтвердження нібито перерахування мені кредитних коштів Позивач надав копію квитанції про сплату від 27.11.2019 року. Однак як вбачається зі змісту наданої квитанції, одержувачем визначено ТОВ «Інфінанс» (Код ), картка платника не визначена. При цьому будь-які дані, які б ідентифікували мене як отримувача коштів, квитанція не містить. Позивач не надав та матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували реальне перерахування мені кредитних коштів та їх отримання мною. Також відповідач просив суд застосувати строк позовної давності.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

12.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № на отримання кредиту згідно Заявки - анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № від 27.11.2019 р., що акцептована Відповідачем 27.11.2019 р., шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов Договору позики Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн., в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості - 1,75%.

Згідно з пропозицією надання 3 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № від 27.11.2019 в рамках договору позики, сума кредиту склала - 3500 грн., строк користування - 30 днів, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка - 638,75 грн., загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить - 1838 грн., реальна річна процентна ставка за кредитом становить - 638,75%.

Згідно з квитанцією №43556698 від 27.11.2019 на карту НОМЕР_1 у розмірі 3500 грн.

Відповідно до договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 ТОВ"ІНФІНАНС" відступило ТОВ"Вердикт Капітал" право грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача, що підтверджується реєстром боржників (додаток №3 до Договору факторингу, а.с.27)

Відповідно до договору №10-01/2023 про відступлення права вимоги від 10.01.2023 ТОВ"Вердикт Капітал" відступило ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" право грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача, що підтверджується реєстром боржників.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №561/77/19 від 16.12.2020 зазначено, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 8, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті . Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

В ч.2 ст. 517 ЦК України зазначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 від 23.09.2015 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2020 у справі №681/44/15-ц.

Як встановлено судом, Пропозиція (Оферта) на отримання 3 траншу згідно Заявки-анкети № від 27.11.2019 року в рамках Договору про надання позики підписано ОСОБА_1 27.11.2019 року, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Тобто, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 3500,00 грн.

Підписанням Договору позики відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Суд враховує заперечення відповідача щодо відсутності доказів підписання ним Договору позики, та зазначає, що Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, Акцепт оферти від 27.11.2019 на отримання 3 траншу кредиту згідно Заяви-анкети № від 27.11.2019 здійснювалось електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний ОСОБА_1 . Відповідно до вимог законодавства, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08.03.2024 становить 42545,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3499,99 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 39045,89 грн.

Суд спростовує твердження відповідача про не отримання нею суми третього траншу, оскільки відповідно до листа АТ "Універсал Банк" від 16.10.2024 картка №973074 випускалась саме на ім`я ОСОБА_1 , рух коштів за цим рахунком підтверджується наданою Банком випискою за період з 26.11.2019 по 30.11.2019, де вбачається про зарахування на карту 27.11.2019 о 10:42:41 грошових коштів у розмірі 3500 грн. Посилання відповідача на те, що кошти з картки зняв її чоловік або співмешканець без її дозволу не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідальність за зберігання картки, пін-коду до неї, данних за допомогою яких можна зайти в мобільний додаток тощо несе власник картки. Відповідач не зверталась до правоохоронних органів щодо крадіжки картки та її данних.

Окрім того, відповідач просив суд застосувати до даних вимог строк позовної давності.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст.264ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до ст.267ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Водночас у п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину .

Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020 р.

Постановою КМУ від 11 березня 2020 р. N 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29Закону України"Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2,і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10березня 2020р. установлено з 12 березня 2020 р. на усій території України карантин.

Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами КМУ №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, №630 від 27.05.2020.

Постановою № 630 від 27.05.2020 Кабінет Міністрів України вніс зміни, зокрема, до постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими передбачено, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31 серпня 2022 року.

Крім того, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№64/2022) воєнний стан було запроваджено з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його було продовжено.

Таким чином, з урахуванням карантину та введеного воєнного стану в Україні, строк позовної давності не сплив, а тому позивач звернувся до суду не порушуючи строків позовної давності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі, оскільки відповідач ОСОБА_1 порушила зобов`язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом. В зв`язку з чим з неї на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12.11.2019 року в сумі 42545,88 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладений договір про надання правової допомоги від 02.01.2023.

Актом №2 про надання юридичної допомоги від 08.02.2024 визначено, що Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» правова допомога полягала у наданні усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, що в сумі склало 13000 грн.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт, враховуючи те, що надані Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» послуги з надання усної консультації з вивченням документів не стосуються розгляду справи в суді. Також суд вважає час у три години, витрачений Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду таким, що не відповідає складності справи.

На підставі викладеного суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, яка станом на 08.03.2024 складає 42545 грн. 88 коп. (сорок дві тисячі п`ятсот сорок п`ять гривень вісімдесят вісім копійок), з яких: 3499,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 39045,89 грн. заборгованість по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.).

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» , , місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.12.2024.

Суддя В. В. Кокорєв