Справа №173/2057/24
Провадження №2-о/173/83/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

при секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами окремого провадження, в залі суду, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року до суду звернулась заявниця, ОСОБА_1 , із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.06.2024 року відкрите провадження у справі та справа призначена до розгляду за правилами окремого провадження без виклику учасників розгляду справи на 08.10.2024 року.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст.. 247 ЦПК України.

Згідно заявлених вимог за заявою заявниця просить встановити факт, належності ОСОБА_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 19.10.1981 року, в якій прізвище заявниці записане « ОСОБА_2 » ( до одруження) та Пелих (після одруження).

В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на наступне: 07.05.2024 року вона звернулась до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із завою про призначення пенсії за віком.

Але рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області було прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.05.2024 року № 54.

Причиною відмови було те, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи за даними трудової книжки НОМЕР_1 від 19.10.1981 року. Оскільки відсутній документ, що підтверджує зміну її прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Місце реєстрації шлюбу було в Росії. На сьогоднішній день отримати дублікат свідоцтва про укладення шлюбу є неможливим. Шлюб з ОСОБА_4 вона розривала на території України в 1990 році. Вона звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з проханням надати з архівної справи копію свідоцтва про укладення шлюбу, але згідно відповіді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року свідоцтво про укладення шлюбу в архіві суду відсутнє.

Тому вона в іншому порядку не має можливості підтвердити факт належності їй трудової книжки, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась без виклику учасників розгляду справи.

Заінтересованою особою надані письмові пояснення, згідно яких зазначається, що до страхового стажу заявниці не зараховані періоди роботи за даними трудової книжки НОМЕР_1 від 19.10.1981 року, оскільки відсутній документ, що підтверджує зміну її прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст заявлених вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що заявниця народилася: ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується даними паспорта.

07.05.2024 року заявниця звернулась до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із завою про призначення пенсії за віком.

Але рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області було прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.05.2024 року № 54.

Причиною відмови було те, що до страхового стажу заявниці не зараховані періоди роботи за даними трудової книжки НОМЕР_1 від 19.10.1981 року. Оскільки відсутній документ, що підтверджує зміну її прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Факт належності заявниці трудової книжки підтверджується тим, що в трудовій книжці , заповненій 19 жовтня 1981 року зазначені ім`я та по батькові і дата народження особи, на яку заповнена дана трудова книжка, які повністю відповідають персональним даним заявниці, записаних в паспорті . Прізвище записане ( ОСОБА_2 ) , « ОСОБА_3 » , таким чином прізвище « ОСОБА_3 » також повністю співпадає з прізвищем заявниці записаним в паспорті.

Відповідно до свідоцтва про народження судом встановлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто дата народження ім`я та по батькові повністю відповідає даним паспорта заявниці.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що 18.06.1991 року розірваний шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Кам`янського енергетичного фахового коледжу від 03.05.2024 року № 242 встановлено, що ОСОБА_1 , дійсно вступила як ОСОБА_5 , до Дніпродзержинського енергетичного технікуму на денне відділення 01.09.1982 року.

Відповідно до даних військового квитка № НОМЕР_2 , виданому ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.07.1986 року на сторінці 23 розділ 7 «особливі примітки» проставлена печатка, яка підтверджує факт укладення шлюбу ОСОБА_5 , і гр. ОСОБА_4 .

Зазначена вище трудова книжка видана саме заявниці, а не будь-які іншій особі.

Відсутність в трудовій книжці запису на підставі чого внесені зміни прізвища заявниці з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », не спростовує належність даної трудової книжки саме заявниці. Оскільки заявниця не несе відповідальності за невідповідність внесення даних до трудової книжки Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Так як трудові книжки заповнюються не працівниками, а відповідальними посадовими особами підприємств, господарств, установ, організацій і невідповідність заповнення трудової книжки Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників не спростовує сам факт роботи працівника та не може бути підставою для позбавлення працівника його конституційного права на соціальний захист. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

Крім того з наданих заявницею та досліджених в судовому засіданні доказів знайшов своє підтвердження факт, що заявниця до укладення шлюбу мала прізвище « ОСОБА_2 », підтверджується копією свідоцтва про народження, яке змінила в зв`язку з реєстрацією шлюбу на « ОСОБА_3 », підтверджується даними військового квитка та свідоцтва про розірвання шлюбу.

Оцінюючи надані заявницею докази, суд вважає за можливе встановити факт належності заявниці трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 19.10.1981 року, в якій прізвище заявниці записане « ОСОБА_2 » ( до одруження) та Пелих (після одруження), оскільки факт належності заявниці трудової книжки знайшов своє підтвердження в процесі розгляду справи наданими заявницею доказами.

Встановлення факту належності трудової книжки потрібно заявниці для призначення пенсії, тобто має наслідком виникнення правовідносин, пов`язаних з призначенням пенсії.

В іншому порядку встановити факт належності даних документів заявниця немає можливості, оскільки не має можливості отримати копію актового запису про шлюб, який був укладений на території іншої держави.

Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявницею судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 605.60 грн. заявниці не відшкодовуються та покладаються на заявницю.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 293-294, 315-316 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 19.10.1981 року, в якій прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , записане « ОСОБА_2 » ( до одруження) та Пелих (після одруження).

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 605.60 грн., покласти на заявницю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення тексту суду

Повний текст рішення складений: 08.10.2024 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 28.10.2024 року

Дата набрання законної сили: 08.11.2024 року