КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/1076/24

05.09.24 Провадження № 2/133/842/24

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Пєтухової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Козятині в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

АТ "Сенс Банк" звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який обгрунтовує тим, що 10.12.2021 між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено угоду про надання споживчого кредиту №500849769.

Відповідно до умов договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа Банк" на АТ "Сенс Банк". Запис про зміну найменування позивача було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.

У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 14.08.2023 утворилася заборгованість у розмірі 240625,18 грн, з яких: 178854,19 грн - заборгованість по тілу кредиту, 61770,99 грн - заборгованість по відсотках, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

29.04.2024 ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

Позивач АТ "Сенс Банк" копію ухвали про відкриття провадження та судову повістку отримав на вказану у позовній заяві електронну адресу 29.04.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, що міститься в матеріалах справи.

Разом з поданням позову, представник Банку просив в разі неявки відповідача, розглядати справу за відсутності представника банку не заперечує проти винесення заочного рішення судом.

Відповідачу ОСОБА_1 направлялась судова кореспонденція, про що свідчать поштове відправлення, яке повернулось на адресу суду не вручене 10.05.2024 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

На підставі положень статей 274-279 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін.

Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 10.12.2021 ОСОБА_1 підписав оферту на укладення угоди про надання кредиту № 500849769, анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк", які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 182173,50 грн, зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами - 23,00 % річних, строком на 60 місяців.

У матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту, який містить зазначення суми кредиту, розміру відсотків за користування кредитом, строк кредитування та підписаний ОСОБА_1 .

Згідно меморіального ордеру №775208386 від 13.12.2021 банк видав ОСОБА_1 кредит готівкою в сумі 182173,50 грн за кредитним договором №500849769 від 10.12.2021.

10.12.2021 відповідач звернувся до голови правління банку з клопотанням про реструктуризацію заборгованості в сумі 53825,35 грн строком на 60 місяців.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 500849769 від 10.12.2021, укладеним між Банком та ОСОБА_1 , станом на 14.08.2023 у відповідача є заборгованість перед Банком у розмірі 240625,18 грн, з яких: 178854,19 грн - заборгованість по тілу кредиту, 61770,99 грн - заборгованість по відсотках, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Також банком надано Виписку по рахунку за період з 10.12.2021 по 14.08.2023, у якій відображено рух коштів по особовому рахунку, зокрема, щодо знятих коштів та коштів, які були внесені відповідачем на погашення використаних.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що протягом строку дії договору, а саме з 10.12.2021, ОСОБА_1 здійснювалось повернення кредитних коштів Банку, однак не у повному обсязі, тобто сума використаних коштів перевищує суму внесених, що і мало наслідком виникнення заборгованості, яку Банк просить стягнути.

Відповідач відзиву на позов не надав. Жодним чином не намагався довести той факт, що у нього перед банком відсутня будь-яка заборгованість, та той факт, що ним виконані усі зобов`язання за кредитним договором. До суду не надано жодного належного та допустимого доказу зі сторони відповідача.

Суд вважає, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту, а оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (частини перша статті 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 75 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України).

Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням нею кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що протягом строку дії договору, а саме з 16.10.2019 відповідачем здійснювалось використання кредитних коштів та їх повернення Банку. Однак кошти Банку були повернуті не у повному обсязі, тобто сума використаних коштів перевищує суму внесених, що і мало наслідком виникнення заборгованості, яку Банк просить стягнути.

Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими він користувався, однак допустив неналежне виконання своїх обов`язків, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 178854,19 грн за тілом кредиту. Також позивачем доведено, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо сплати відсотків за користування кредитом, хоча був обізнаний з такою умовою, а також з розміром відсотків, які мають бути сплачені, та сума яких становить 61770,99 грн.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості, а тому позов підлягає задоволенню.

Також, у відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при поданні позовної заяви до суду в розмірі 3609,38 грн.

Керуючись ст. ст. 13,81, 141, 279, 263-265, ЦПК України, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк"заборгованість у розмірі 240625 (двісті сорок тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 18 копійок, яка складається з: 178854,19 грн заборгованість по тілу кредиту; 61770,99 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" судовий збір у розмірі 3609 (три тисячі шістсот дев`ять) гривень 38 копійок.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його постановлення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 05.09.24