Справа № 372/4168/23
Провадження 4-с-21/24
ухвала

Іменем України

09 жовтня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Водолазській Т.Ю.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні скаргу скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», приватний виконавець виконавчого округу Київської області Ніколаєв Сергій Вікторович про визнання дій приватного виконавця протиправними,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Недотоп М.М. звернувся до Обухівського районного суду Київської області зі скаргою в якій просив визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва С.В., яка полягає у невинесенні 17 липня 2024 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 75530829 з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». В обгрунтування заявлених вимог вказує, що 12.07.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Ніколаєвим Сергієм Вікторовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 75530829 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природній газ, за період з вересня 2022 року по липень 2023 року на підставі судового наказу № 372/4168/23, виданого Обухівським районним судом Київської області 01.11.2023 року. За період з вересня 2022 року по липень 2023 року з ОСОБА_1 згідно судового наказу передбачалося стягнення за спожитий природній газ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість у розмірі 46 936,02 грн. та витрати за сплату судового збору у розмірі 268,40 грн. Боржник зазначає, що заборгованість за період з вересня 2022 року по липень 2023 року сплачена нею в повному обсязі ще в кінці 2023 року, тобто до пред`явлення заяви про примусове виконання рішення та відкриття виконавчого провадження, що підтверджуються документами, які додаються до заяви. Щодо наявної заборгованості у розмірі 2 410,94 грн., то боржник зазначає, що це поточна заборгованість, а не залишок заборгованості за період з вересня 2022 року по липень 2023 року, яку боржник мав би сплатити до 15.07.2022 року. Станом на листопад 2023 року заборгованість за період з вересня 2022 року по липень 2023 року відсутня. 12.07.2024 року ОСОБА_1 було направлено на адресу приватного виконавця електронний лист з заявою про закінчення виконавчого провадження та додала всі підтверджуючі документи про відсутність заборгованості. 17.07.2024 року представником ОСОБА_1 було повторно направлено заяву про закінчення виконавчого провадження з усіма підтверджуючими документами, однак державний виконавець не вирішив вказаного клопотання, та не прийняв вчасно вказаного рішення, а тому просив суд визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича, яка полягає у невинесенні 17 липня 2024 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 75530829 з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

24.09.2024 року до суду надійшли письмові пояснення приватного виконавця Ніколаєва С.В. щодо скарги боржника, у яких він просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , та вважає скаргу безпідставною та необґрунтованою.

В судове засідання представник скаржника не з`явився, подав до суду клопотання в якому вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в скарзі.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Представник стягувача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги та просив відмовити в її задоволенні в зв`язку з недоведеністю..

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 листопада 2023 року Обухівським районним судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природній газ за період з вересня 2022 року по липень 2023 року, яка становить 46 936,02 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 268,40 грн.

28 червня 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва С.В. із заявою про примусове виконання рішення.

12 липня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Ніколаєвим Сергієм Вікторовичем, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75530829, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про арешт коштів боржника.

На підтвердження сплати заборгованості за період з вересня 2022 року по липень 2023 року представник заявника надає підтверджуючі документи, а саме: історію платежів за 2023 рік про сплату на суму 55 746,40 грн.; копію квитанції № 0М76-НТВС-1АХЕ-4С53 від 31.12.2023 року на суму 3021 грн.; копію квитанції № Е094-МТ4Т-279С-6РМА від 17.11.2023 року; копію квитанції № 9425-В7АР-В728-19Х9 від 09.11.2023 року на суму 5 035,00 грн., копію квитанції № ВЕХС-ТА01-РТ2Н-0256 від 30.10.2023 року; копію чеку від 10 070,00 грн.

12.07.2024 року ОСОБА_1 було направлено на адресу приватного виконавця електронний лист з заявою про закінчення виконавчого провадження з додатками про відсутність заборгованості.

17.07.2024 року представником ОСОБА_1 було повторно направлено заяву про закінчення виконавчого провадження з усіма підтверджуючими документами, однак державний виконавець не вирішив вказаного клопотання, та не прийняв вчасно вказаного рішення.

Також, вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.07.2024 року винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Ніколаєвим С.В., виконавче провадження № 75530829 закінчено та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Згідно з ст. 447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінчення у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ч.1 цієї статті виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Судом встановлено, що виконавцю про такі обставини стало відомо 17.07.2024, а саме про факт виконання ним судового наказу № 372/4168/23, виданого Обухівським районним судом Київської області 01.11.2023 року.

Однак в порушення вищевказаної норми законодавства державний виконавець не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження в день коли йому стало відомо про сплату боржником вказаної заборгованості.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», приватний виконавець виконавчого округу Київської області Ніколаєв Сергій Вікторович про визнання дій приватного виконавця протиправними, задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича, яка полягає у невинесенні 17 липня 2024 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 75530829 на підставі п.9 ч.1ст.39 Закону "Провиконавче провадження".

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Потабенко