РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року

м. Рівне

Справа № 556/905/24

Провадження № 22-ц/4815/1163/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" на заочне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 липня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда - Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА - Ф» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 13.09.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» було укладено письмовий договір позики №9364629, за яким ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 4000 гривень на умовах строковості, платності, однак свого обов`язку з повернення кредитних коштів, у визначені законом та договором строки, не виконав. Посилаються на те, що відбулося відступлення права вимоги по кредитних зобов`язаннях ОСОБА_1 , що знайшло своє відображення у договорах факторингу: 01.04.2021 між ТОВ «Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 016-010421; 22.06.2021 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 20210622/1; 30.11.2023 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» укладено ще один договір факторингу № 20231130/1. Стверджують, що за договором факторингу № 20210622/1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора за грошовими вимогами до ОСОБА_1 по вищезгаданому договору позики. Заборгованість відповідача перед новим кредитором, згідно розрахунку, складає : 3962 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 7495,15 грн. залишок заборгованості по процентам за користування кредитом; 468.76 грн. штрафні санкції згідно ч.2 ст.625 ЦК України; 1935.14 грн. - інфляційне збільшення. Просять суд стягнути з відповідача 13861,05 грн заборгованості, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 липня 2024 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» відмовлено.

Суд виходив з того, що позивач не довів, що заборгованість ОСОБА_1 була відступлена первісним кредитором ТОВ «Безпечне Агентство Необхідних Кредитів до ТОВ «Сіроко Фінанс», а в подальшому - від ТОВ «Сіроко Фінанс» до ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф», а тому не доведено, що позивач набув права вимоги по кредитній заборгованості до відповідача ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», посилаючись на порушення судом норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суду першої інстанції було надано: Витяг з реєстру прав вимог №016-010421 від 30.04.2021 р., сформований 30 листопада 2023 року, Реєстр прав вимог № 20231130/1 від 30 листопада 2023 року, Витяг з реєстру № 20231130/1 від 15.02.2024 року, що в свою чергу підтверджує та дозволяє дійти висновку, що ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" одержала від Первісного кредитора право вимоги по заборгованості Відповідача.

Крім того, ні Договір факторингу № 016-010421 укладений 01.04.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», ні Договір факторингу №20231130/1 від 30.11.2023 укладений між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» у встановленому законом порядку недійсними не були визнаними, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Отже, не надання суду першої інстанції окремо визначеного додатку до договору факторингу не може слугувати підставою для відмови в задоволені позивних вимог в повному обсязі.

Вказує, що Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 року у справі № 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні […], а не документи, що засвідчують права, які передаються. Наявність у позивача Договору позики № 9364629 від 13.09.2020 разом з усіма додатками, з урахуванням наданих договорів факторингу та реєстрів права вимоги, на переконання позивача, за відсутності наданих відповідачем доказів протилежного, створює обґрунтовану презумпцію набуття позивачем прав вимоги за спірним договором.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 18.10.2023 року у справі №905/306/17, від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012, для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Судом встановлено, що 13.09.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» укладено письмовий договір позики №9364629, за яким ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 4000 гривень на строк 30 днів та на умовах його повернення у визначений договором строк зі сплатою передбачених відсотків за його користування.

Поряд з цим ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» не довело належними та допустимими доказами як відступлення ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на користь ТОВ «Сіроко Фінанс», так і відступлення ТОВ «Сіроко Фінанс» на свою користь права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики.

01.04.2021 між ТОВ «Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 016-010421.Як вбачається з п. 1.1. договору факторингу № 016-010421, предметом цього договору є відступлення Фактору права вимог, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимог. Згідно п.10.10. даного Договору до нього додаються додатки, що складають його невід`ємну частину. Такими додатками, як видно є Реєстри прав вимог.

Та як вбачається з наданих до договору додатків, зокрема реєстру прав вимоги до договору № 016-010421, у таких відсутні відомості про відступлене боргове зобов`язання (а.с. 18 зворот).

Щодо витягу з реєстру прав вимог №016-010421 від 30.04.2021 року (а.с. 10), то колегія суддів погоджується з оцінкою такого доказу наданою місцевим судом, оскільки неможливо, не вдаючись до припущень, стверджувати, що такий витяг стосується договору факторингу № 016-010421. Крім того такий витяг не містить будь-яких реквізитів ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів».

30.11.2023 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» укладено Договір факторингу №20231130/1 та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Як вбачається з п. 1.1. договору факторингу №20231130/1, Фактор передає грошові кошти (Розмір фінансування) в розпорядження Клієнта за плату у передбачений законом спосіб, а Клієнт відступає Фактору належні йому Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Згідно п.10.10. Договору факторингу №20231130/1 до нього додаються додатки, що складають його невід`ємну частину. Такими додатками, як видно є Реєстри прав вимог.

Таким ж чином сформована доказова база по договору №20231130/1. До договору долучені додатки без будь-якої інформації про відступлену вимогу, однак підписані ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (а.с. 27-28). Аналогічно колегія суддів не вбачає підстав для надання іншої оцінки витягу з реєстру прав вимоги №20231130/1 (а.с. 15), який місцевий суд визнав неналежним доказом через відсутність у ньому інформації про приналежність до договору факторингу №20231130/1. Знову ж таки слід зауважити про відсутність у ньому реквізитів ТОВ «СІРОКО ФІНАНС».

Така суперечливість виникає через долучення позивачем у справі двох витягів з реєстру прав вимог до кожного договору. При цьому витяги, які іменуються додатками до конкретного договору не заповнені, але підписані сторонами договорів, а інші неможливо визнати достовірними та належними доказами з раніше наведених підстав.

Крім того, як правильно враховано судом, 23.05.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: Реєстру прав вимог № 20231130/1 від 30.11.2023, де містяться відомості щодо боржника ОСОБА_1 , а до того ж містяться реквізити сторін договору факторингу №20231130/1. Проте такий доказ правомірно не взятий судом до уваги, оскільки поданий з порушенням ч.9 ст.83 ЦПК. Доцільно зауважити, що такий доказ поданий також без урахування вимог ч. 2 цієї ж статті та не має визначального значення за умови недоведеності переходу права вимоги від первинного кредитора до проміжного у цьому спорі ТОВ «СІРОКО ФІНАНС».

Отже, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» не довело порушення своїх прав у спірних правовідносинах.

Посилання ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2020 року (справа №910/10963/19), щодо переходу права вимоги за договором є безпідставними, оскільки в цій справі та справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини. Зокрема, за матеріалами справи, в якій Верховним Судом сформовані правові позиції договори відступлення прав вимоги від 31 грудня 2014 року та від 4 липня 2015 року визнані нікчемними, тобто такими, що не створили юридичних наслідків для набувачів прав. Натомість, у справі, яка переглядається апеляційним судом дійсність договорів факторингу не оспорюється сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги не вказують на незаконність та необґрунтованість судового рішення та неправильне вирішення справи з урахуванням наданих доказів та встановлених при їх дослідженні обставин.

ЄСПЛ указав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367,368,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" - залишити без задоволення.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.