279/6571/24
2-з/279/37/24
У Х В А Л А
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., по заяві адвоката Дубенчука М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову,
В С Т А Н О В И В:
В провадження Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дубенчук М.В., до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів.
В обґрунтування заяви зазначено, що неприйняття заходів забезпечення позову в даній ситуації потягне порушення майнових прав ОСОБА_1 , та ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.
Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про наступне. , що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У п.4 ППВСУ №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до частини 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується : накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.
Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.
Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.
Наведені доводи про існування обставин, які можуть бути підставою для забезпечення такого позову, зокрема про те, чому, без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення про припинення сплати аліментів у разі задоволення позову, не обґрунтовані.
Стороною позивача не наведено тих обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання за судовими рішеннями про стягнення аліментів, які є періодичними платежами, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей, утруднить або може призвести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.
У разі задоволення позову про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів має бути припинено від дня набрання законної сили рішенням суду, а не від дня пред`явлення позову, тому посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду є хибними.
Крім того, у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
Крім того, заходи забезпечення позову, які позивач просить застосувати, виходять за межі самого позову, оскільки стосуються інтересів неповнолітніх дітей, що є окремою та самостійною підставою для відмови у застосуванні таких заходів забезпечення, оскільки відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю.
З урахуванням наведеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заяви про забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.
Керуючись ст.ст.149-155, 260, 353, 354 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви адвоката Дубенчука М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк, який обчислюється з дня складання ухвали.
Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.
Суддя: Шульга О.М.