КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 752/1182/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9133/2024Головуючий у суді першої інстанції - Кордюкова Ж.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Прокопенко С.В.,

за участю:

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

представника стягувача ОСОБА_3 ,

представника державної

виконавчої служби Павленко В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_4 , про визнання бездіяльності в.о. начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Вячеслава Андрійовича неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив:

- визнати неправомірною бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Голосіївського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Вячеслава Андрійовича в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, яка полягає у не вчиненні відповідних дій згідно Закону України "Про виконавче провадження" та не скасуванні постанови державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Атрошенко Л.І. про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2015 року № НОМЕР_1 про примусове виконання виконавчого листа № 2-4149/10, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 02.10.2015 року;

- зобов`язати виконуючого обов`язки начальника Голосіївського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Вячеслава Андрійовича в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 скасувати постанову державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Атрошенко Л.І. про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2015 року № НОМЕР_1 про примусове виконання виконавчого листа № 2-4149/10, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 02.10.2015 року, та вчинити відповідні дії згідно Закону України "Про виконавче провадження".

Скаргу обгрунтовано тим, що 02.10.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист, справа № 2-4149/10, за наслідками судового розгляду 21.10.2010 року справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

У вказаному виконавчому листі у графі "Рішення, вирок набрали законної сили" судом вказано дату - 31.03.2015 року, а у графі "Строк пред'явлення до виконання виконавчого документа до виконання" - до 31.03.2016 року.

При цьому, 20.10.2015 року постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Атрошенко Л.І. було відкрито виконавче провадження за № НОМЕР_1 щодо примусового виконання виконавчого листа.

Разом з тим, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2017 року, яка набрала законної сили, виправлено описку у виконавчому листі, виданому Голосіївським районним судом м. Києва на підставі ухвали суду від 21.10.2010 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, правильно зазначивши дату набрання законної сили судовим рішенням "27 жовтня 2010 року", а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання "27 жовтня 2011 року".

У зв`язку з зазначеним, 24.11.2023 року ОСОБА_1 особисто звернувся до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із належним чином засвідченою ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2017 року та заявою до начальника органу державної виконавчої служби.

У цій заяві заявник, серед іншого, вказав, що виконавчий лист поданий стягувачем з пропущеним строком пред`явлення його до виконання, а відтак наявні підстави для вчинення Голосіївським ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відповідних дій згідно Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому на підставі виданого 02.10.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва виконавчого листа № 2-4149/10.

18.12.2023 року ОСОБА_1 було отримано рекомендоване відправлення, яке містило лист в.о. начальника Голосіївського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського В.А., датований 08.12.2023 року за вих. № 217506, в якому вказано, що за результатами перевірки матеріалів виконавчого провадження та даних з автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 20.10.2015 року (день винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження) виконавчий документ відповідав вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 20.10.2015 року винесена державним виконавцем у відповідності з положеннями Закону України "Про виконавче провадження", правові підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 20.10.2015 року відсутні.

Щодо інших прохань, порушених у вищевказаній заяві, заявник вказував, що вони залишені без уваги, належним чином не розглянуті та відповіді на них не надано і відповідні передбачені законом дії не вчинені.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що така бездіяльність суб'єкта оскарження суперечить положенням Закону України "Про виконавче провадження" та призводить до порушення його прав, як сторони виконавчого провадження, заявник звернувся до суду з даною скаргою.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2024 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, цей документ повністю відповідав вимогам Закону України "Про виконавче провадження" і підстави не приймати виконавчий лист до виконання були відсутні, адже лише 23.06.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу про виправлення описки у виконавчому листі та правильно зазначено дату набрання законної сили судовим рішенням "27 жовтня 2010 року", а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання "27 жовтня 2011 року".

При цьому, судом першої інстанції зазначено, що оскільки було встановлено обставини, що свідчать про допущення помилок при видачі судом виконавчого листа, фактично виданого поза межами строку пред'явлення його до виконання, то боржник у виконавчому провадженні не позбавлений права звернутись до суду за захистом порушених прав в інший спосіб (т. 4, а.с. 12, 13).

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити у повному обсязі.

Так, в обгрунтування доводів своєї апеляційної скарги посилається на те, що, усупереч положень ЦПК України, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки бездіяльності в.о. начальника служби щодо невиконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2017 року та не захистив порушеного права заявника.

При цьому, зазначає, що обгрунтування відмови суду першої інстанції у задоволенні скарги в цілому зводиться до цитування норм чинного законодавства України, що регулює здійснення виконавчого провадження (т. 4, а.с. 20-28).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 03.04.2024 року відкрито апеляційне провадження, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до апеляційного розгляду(т. 4, а.с. 40-42).

Скаржник та його представник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представники стягувача та державної виконавчої служби у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.10.2010 року, постановленою у справі № 2-4149/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, затверджено мирову угоду та закрито провадження у справі.

02.10.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист щодо примусового виконання ухвали суду, якою було затверджено мирову угоду.

У вказаному виконавчому листі у графі "Рішення, вирок набрали законної сили" судом було вказано дату - 31.03.2015 року, а у графі "Строк пред'явлення до виконання виконавчого документа до виконання" - до 31.03.2016 року.

20.10.2015 року постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Атрошенко Л.І. було відкрито виконавче провадження за НОМЕР_1 щодо примусового виконання виконавчого листа.

Разом з тим, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2017 року, яка набрала законної сили, виправлено описку у виконавчому листі, виданому Голосіївським районним судом м. Києва на підставі ухвали суду від 21.10.2010 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, правильно зазначивши дату набрання законної сили судовим рішенням "27 жовтня 2010 року", а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання "27 жовтня 2011 року".

24.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із належним чином засвідченою ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2017 року та заявою до начальника органу державної виконавчої служби.

У цій заяві заявник, серед іншого, вказав, що виконавчий лист поданий стягувачем з пропущеним строком пред`явлення його до виконання, а відтак наявні підстави для вчинення Голосіївським ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відповідних дій згідно Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому на підставі виданого 02.10.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва виконавчого листа № 2-4149/10.

Листом в.о. начальника Голосіївського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського В.А. від 08.12.2023 року ОСОБА_1 було повідомлено, що за результатами перевірки матеріалів виконавчого провадження та даних з автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 20.10.2015 року (день винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження) виконавчий документ відповідав вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 20.10.2015 року винесена державним виконавцем у відповідності з положеннями Закону України "Про виконавче провадження", правові підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 20.10.2015 року відсутні.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення, посилався на те, що виконавчий лист поданий стягувачем з пропущеним строком пред`явлення його до виконання, а відтак наявні підстави для вчинення Голосіївським ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відповідних дій згідно Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому на підставі виданого 02.10.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва виконавчого листа № 2-4149/10.

Так, згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі листи є виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню.

Разом з тим, ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року визначено вимоги до виконавчого документу, зокрема, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування(для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та ,за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4149/10, виданого 02.10.2015 року щодо примусового виконання ухвали суду, якою було затверджено мирову угоду, в якому зазначено, що рішення набрало законної сили 31.03.2015 року, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - до 31.03.2016 року.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження вказаний виконавчий лист повністю відповідав вимогам Закону України "Про виконавче провадження" і у державного виконавця не було правових підстав для відмови стягувачеві у прийнятті до примусового виконання зазначеного виконавчого документа з тих підстав, що ним пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому, слід зауважити, що державний виконавець не наділений повноваженнями здійснювати перевірку викладеної у виконавчому документі інформації та робити з цього приводу інші, ніж викладені у виконавчому листі висновки.

Тобто, відкриваючи виконавче провадження, державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень, а право скаржника в цій частині підлягає захисту шляхом звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За вказаних обставин, доводи апелянта про те, що в.о. начальником державної виконавчої служби було допущено неправомірну бездіяльність та не вчинено дій щодо виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2017 року, є безпідставними та такими, що спростовуються вищевстановленими обставинами справи.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_4 , про визнання бездіяльності в.о. начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Вячеслава Андрійовича неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 06 травня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова