Справа № 309/2082/24
Провадження № 4-с/309/7/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Ткач О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гелетей Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст скаргу ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Хустський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання неправомірноюбездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії ДВС щодо незняття арешту наїї нерухоме майно, скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна реєстраційний № 100008356 зареєстроване 05.07.2010 реєстратором Закарпатської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі ухвали Хустського районного суду 2-1308, 02.07.2010 на об`єкт обтяження будинок за адресою АДРЕСА_1 , та зобов`язати уповноважену службову особу ДВС скасувати арешт майна.

Свою скаргу мотивує тим, що вона вирішила здійснити приватизацію земельної ділянки для обслуговування будинку за адресою АДРЕСА_1 . При підготовці документів було отримано витяг з Державного реєстру з якого дізналася, що на будинок за вказаною адресою накладено арешт за №10000385 на підставі ухвали Хустського районного суду від 02.07.2010, відділом ДВС Хустського РУЮ, при цьому вказано власника ОСОБА_2 . Даний арешт накладено помилково, оскільки згідно змісту ухвали від 02.07.2010, судом накладався арешт на будинок відповідача ОСОБА_2 під АДРЕСА_1 , а не на її будинок за №2 А. У відповідній судовій справі, заявник та її дочка виступали позивачами, а отже жодних правових підстав для накладення арешту на її житловий будинок не було. 25березня 2024 року вона звернулася до начальника Хустського ВДВС про зняття арешту з її майна, однак їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю виконавчого провадження.

Вважає таку відмову неправомірною, оскільки саме ДВС було допущено помилку при накладенні арешту.

Посилаючись на викладене просить скаргу задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно з якої скаргу підтримує в повному обсязі, а розгляд справи просить проводити за її відсутності.

Представник Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просить скаргу розглянути без участі представника відділу ДВС, розгляд скарги залишає на розсуд суду.

За нормами ч. 2 ст.450ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.74Закону України«Про виконавчепровадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст.448ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 є співвласником будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо на вказаний будинок накладено арешт нерухомого майназа реєстраційним №10000385, на підставі ухвали Хустського районного суду №2-1308 від 02.07.2010, обтяжувачвідділ ДВС Хустського РУЮ, при цьому вказано власника нерухомого майна ОСОБА_2 .(а.с.).

З ухвали Хустського районного суду від 02.07.2010 у справі №2-1308/2010 (на підставі якої і було накладено зазначений вище арешт) убачається, що судом розглядалася цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю. І відповідною ухвалою від 02.07.2010 з метою забезпечення позову накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Натомість у постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2010, винесеною на виконання ухвали суду про забезпечення позову від 02.07.2010, указано про «з метою забезпечення позову накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 », тобто допущено помилку в адресі об`єкта обтяження.

25березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся звернулася до начальника Хустського ВДВС про зняття арешту з її майна, однак листом від 09.07.2024 їй фактично було відмовлено, у зв`язку з відсутністю виконавчого провадження.

Відповідно до ст.19Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який був чинний на момент накладення арешту, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Згідно з положеннями ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Аналогічні за змістом норми щодо порядку зняття арешту з майна містяться і в чинному наразі Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Зокрема згідно ст. 59 ЗУ №1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Судом встановлено, що арешт на майно заявника фактично було накладено помилково, позаяк державним виконавцем такий арешт накладено не на об`єкт обтяження згідно ухвали суду про забезпечення позову, а на сусідній будинок, що належить скаржнику, яка у відповідній судовій справі виступала позивачем та ініціатором вжиття заходів забезпечення позову.

На думку суду помилкове (не у відповідності до змісту виконавчого документу) накладення державним виконавцем арешту на майно особи, безперечно свідчить про порушення порядку накладення арешту, а відтак такий арешт знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби відповідно до приписів ч. 3 ст. 59 чинного наразі ЗУ «Про виконавче провадження».

Заявник звертався звернулася із заявою безпосередньо до начальника Хустського ВДВС про зняття арешту з її майна, в якому було викладено обставини щодо помилкового накладення арешту на її майна, що на думку суду було достатньо для застосування приписів ч. 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», однак листом від 09.07.2024 їй фактично було відмовлено у вирішенні даного питання.

Тобто має місце протиправна бездіяльність Хустського ВДВС, що свідчить про обґрунтованість скарги.

Частиною другою статті 451ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За змістом вказаної норми суд не вправі сам вчиняти дії, що належать до повноважень державного виконавця, у тому числі й скасовувати арешт майна (як про це просить скаржник у прохальній частині скарги), а тому скарга підлягає лише частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що незняття арешту з майна боржника при вище встановлених обставинах є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання начальника Хустського ВДВС зняти арешт з нерухомого майна.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10,258-261,268,354,447,448,450,451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Хустський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Хустського відділудержавної виконавчоїслужби уХустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїщодо незняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 .

Зобов`язати начальникаХустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, що був накладений на майно ОСОБА_1 , а саме на будинок за адресою АДРЕСА_1 , підстава обтяження ухвала Хустського райсуду, 2-1308, 02.07.2010; тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 10000835; зареєстровано: 05.07.2010 15:59:39 за №1000835 реєстратором Закарпатська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; обтяжувач: відділ державною виконавчої служби Хустського районного управління юстиції; як власник майна зазначено ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Хустського

районного суду: Ткач О.О.