Справа №483/891/24 Головуюча у 1-й інстанції Шевиріна Т. Д.
Провадження № 22ц/812/1784/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: Ямкової О. О.,

суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем: - Травкіною В. Р.,

за участю: представниці позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 вересня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Шевиріної Т. Д. в залі суду в місті Очакові Миколаївської області о 12 годині 30 хвилин із складанням його повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_3 до

ОСОБА_2 , ОСОБА_4

про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

11 липня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про зменшення розміру стягнутих з нього аліментів на користь кожної з відповідачок на утримання доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до судового наказу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2021 року у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, шляхом їх зменшення до 1/6 частини від його доходу, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих з нього за судовим наказом Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 березня 2024 року у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку позивача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, теж шляхом зменшення їх розміру до 1/6 частини від усіх видів його доходу. Таким чином загальний розмір стягнутих з нього аліментів на двох дітей від різних шлюбів не буде перевищувати 1/3 частину від усіх видів його заробітку, що з огляду на виплату ним додаткового утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу на користь відповідачки ОСОБА_2 до досягнення дитиною 3-х річного віку, буде достатнім для фізичного, морального і культурного розвитку дітей та відповідати принципу справедливості.

Відповідачками відзиву на позов не подано.

Відповідачкою ОСОБА_4 подана заява з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Натомість відповідачка ОСОБА_2 , звертаючись з невідомої адреси електронної пошти, повідомила, що перебуває за межами України та бажає ознайомитись з матеріалами справи. Інших клопотань та заяв суду не надала.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 вересня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено, ухвалено про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_7 з частини до 1/6 частини від його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; та на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6 з частини до 1/6 частини від його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з принципів розумності та справедливості, внаслідок чого вважав за можливе змінити розмір аліментів на утримання двох дітей до 1/6 частині від заробітку (доходу) платника аліментів на кожну дитину щомісячно, що узгоджується з положеннями статті 182 СК України.

Не погодившись з таким рішенням, відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення, просила його скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до неї.

В обґрунтування доводів скарги зазначала, що в підсистемі Електронний суд відсутні матеріали справи, внаслідок чого вона не мала змоги з ними ознайомитись та реалізувати своє право на захист.

Крім того зауважила, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та при його визначенні судом враховуються стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, наявність на праві власності та/або користування майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відзивів на апеляційну скаргу позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 не надано.

Апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог пред`явлених до ОСОБА_4 учасниками справи не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

При вирішення справи судом встановлено, що позивач є батьком двох неповнолітніх доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-10), на утримання яких ним сплачується аліменти.

Так, за судовим наказом Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2021 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 29 листопада 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

Іншим судовим наказом Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 березня 2024 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 14 березня 2024 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.12).

Також на підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2024 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 14 березня 2024 року та до досягнення їх донькою ОСОБА_8 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

Сам позивач є військовослужбовцем, проходить військову службу, під час проходження якої, у період з 1 листопада 2023 року по 30 квітня 2024 року, його грошове забезпечення за шість місяців становило 498 514 грн 39 коп. загальною сумою та складалося у різний час від 63 425 грн 25 коп. до 123 947 грн 27 коп. ( а.с.18).

Надано позивачем і відомості про досягнення його матір`ю пенсійного віку у 2008 році та наявності у неї інвалідності 3 групи за загальним захворюванням (а.с.15-17).

Втім, матерями дітей суду дані про їх майновий стан не надано, але зі справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 на час розгляду справи перебуває у декретній відпустці та отримує від позивача аліменти на своє утримання до досягнення донькою ОСОБА_6 3-х річного віку в розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходу.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до положень, що містяться у частинах 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року і набула чинності 27 вересня 1991 року) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3?) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3?) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тому, обґрунтовуючи своє звернення до суду позивач ОСОБА_3 , посилався на те, що хоча він є працездатним та проходить військову службу, де отримує грошове забезпечення, але за час з моменту стягнення з нього аліментів на утримання кожної із доньок на підставі судових наказів, змінився його сімейний та матеріальний стан, внаслідок чого у нього виросло число утриманців, з яких, зокрема, до утримання доньки ОСОБА_5 , додалися інші утриманці: донька ОСОБА_6 , її мати ОСОБА_4 , у зв`язку із стягненням на її утримання аліментів до досягнення дитиною трьох років, та мати, яка є особою з інвалідністю.

Дійсно, у самих заявах про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_5 , а потім на доньку ОСОБА_6 в порядку наказного провадження та доданих до них документах, матері дітей не зазначали, а суди не встановлювали матеріальний стан платника аліментів при їх стягненні та визначенні, в залежності від цього їх розміру. Тому у змісті виданих судових наказів сторони повідомлені судами про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу обґрунтованість заявлених кожної із стягувачок вимог по суті не розглядається (а.с.11-12).

Отже, процесуальним законодавством врегульовано скорочений порядок розгляду вимог про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, шляхом видачі особливої форми судового рішення судового наказу (частина 1 статті 160, пункт 4 частини 1 статті 161 ЦПК України)

В такому разі обставини щодо матеріального і сімейного стану сторін судом не встановлюються, і обґрунтованість заявлених стягувачем вимог не перевіряється, внаслідок чого право боржника на оспорювання розміру аліментів, що з нього стягнуті за судовим наказом, у подальшому регулюється можливістю його звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів без застосування процедури скасування судового наказу за його же заявою (пункт 7 статті 170 ЦПК України).

За наведених обставин, твердження відповідачки ОСОБА_2 про безпідставність розгляду позовних вимог ОСОБА_3 , з огляду на те, що матеріальний і сімейний стан його як платника аліментів не змінився з моменту видачі судового наказу до подачі ним позову, є неспроможними, зокрема, враховуючи те, що при подачі першої заяви відповідачкою ОСОБА_2 не зазначено про наявність у батька дитини інших утриманців, які з`явилися пізніше, після видачі судового наказу та призвели до зміни, як сімейного стану платника аліментів, так і його матеріального стану. Внаслідок цього, на переконання колегії суддів, такі обставини судом першої інстанції встановлені правильно, а його висновки є такими, що відповідають діючому процесуальному і сімейному законодавству.

Стягнення з платника аліментів ОСОБА_3 аліментів на утримання кожної із доньок, зокрема доньки ОСОБА_6 , у розмірі частини з усіх видів заробітку та 1/8 частини на утримання ОСОБА_4 призвело до збільшення загальної суми відрахувань, та зміну його сімейного та матеріального стану, а тому судом при зміні розміру стягнутих аліментів шляхом їх зменшення правильно враховані обставини, передбачені статтею 182 СК України щодо наявності у платника аліментів інших утриманців.

Установивши такі обставини справи, які у випадку розгляду справи про стягнення аліментів на утримання кожної із доньок у порядку позовного провадження, призвели б до підтвердження факту зміни матеріального становища платника аліментів у зв`язку з наявністю інших утриманців, а також врахував під час розгляду справи, що матеріальні потреби на утримання усіх дітей позивача, які є рівними, з огляду на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку кожної дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягнуті в порядку наказного провадження.

Таке зменшення призвело до відповідності і співрозмірності розміру аліментів, які стягуються на утримання усіх дітей позивача, які з урахуванням аліментів на утримання дружини, приведені до відповідності загального розміру відрахувань за кількома виконавчими документами у відповідності до норм виконавчого законодавства у випадку відсутності заборгованості.

За такого, суд першої інстанції проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, вірно застосував норми матеріального та процесуального права, дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів і задоволення позову, навивши, при цьому переконливі аргументи при мотивуванні своїх висновків.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 на порушення її права на захист за відсутністю матеріалів справи, що повинні були додані до підсистеми Електронний суд та призвели до її неможливості з ними ознайомитися, не заслуговують на увагу, оскільки за положеннями частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а з огляду на те, що матеріали справи були завантажені у підсистему Електронний суд 11 липня 2024 року, то вчинення такої процесуальної дії, як ознайомлення з матеріалами цивільної справи залежали виключно від волі самої відповідачки.

Враховуючи викладене, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, в межах доводів апеляційної скарги, як того вимагає стаття 367 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування, та перерозподілу витрат.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова