Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/3277/24
Провадження № 2/644/2124/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Саркісян О.А.,

за участю секретаря - Лагір А.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу №644/3277/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

у с т а н о в и в:

Позивач, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .В

В обгрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбу із відповідачкою з 14.09.2002 року. У 2018 році, у шлюбі, ними була придбана за договором купівліпродажу квартира за адресою: АДРЕСА_1 . На даний момент сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної квартири. Оскільки, майно було придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за ним 1/2 частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зазначив, що дане майно є об`єктом права спільної сумісної власності, тому звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Позивач, в поданій через канцелярію суду заяві, просить позов задовольнити у підготовчому засіданні, розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, в поданій через канцелярію суду заяві, просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає.

За таких обставин, при визнанні позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 14 вересня 2002 року, який розірваний рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2022 року

Сторонами в період шлюбу, а саме 21.09.2018 року була придбана квартира АДРЕСА_2 , яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №856901 від 21.10.2024 року.

ОСОБА_4 у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та визнаються.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 368 ч. 3 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином квартира АДРЕСА_2 , визнається судом сумісно нажитим майном колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Наразі квартира знаходиться в кориистуванні у відповідачки ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зробленого поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Зважаючи на те, що сторони не досягли домовленості щодо поділу спірного сумісного майна подружжя- квартири, що є неподільною річчю, однак позивач не ставить питання як про отримання грошової компенсації за частину квартири, так і про виплату відповідачці грошової компенсації, а просить визнати за ним право власності на частину зазначеної квартири і це не буде порушувати права кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 200, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 70,71 СК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

В порядку розподілу сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 2854 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 88 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення виготовлений 24 жовтня 2024 року.

Суддя: О.А. Саркісян