Справа №: 671/2434/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Подіновської Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання Краснай Л.П.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представників органу опіки та піклування: Комаровської Н.М., Кабанюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Волочиської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 .

В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30 серпня 2021 року заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області шлюб між сторонами розірвано.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин з 2021 року ОСОБА_5 перебуває на утриманні та повному забезпеченні матері ОСОБА_1 . За весь час після фактичного припинення шлюбних відносин від відповідача жодних коштів чи іншої допомоги на утримання дитини позивачка не отримувала.

11 квітня 2023 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено шлюб. Позивачка разом з чоловіком ОСОБА_6 мають можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займаються її вихованням. ОСОБА_5 виражає прихильність до проживання виключно з матір`ю та ОСОБА_6 , до якого ОСОБА_5 ставиться як до рідного батька.

Батько дитини ОСОБА_3 не лише не допомагає доньці матеріально, але й ухиляється від обов`язку по вихованню дитини, хоча має реальну можливість займатися її вихованням, він повністю відмовився брати участь у вихованні дитини, не виконує свого обов`язку щодо її утримання, не забезпечує гармонійний розвиток доньки, не займається її лікуванням, не здійснює оздоровлення ОСОБА_5, не цікавиться життям дитини, не відвідував і не відвідує доньку за місцем її проживання, у виховних закладах, жодного разу не був на батьківських зборах, з вихователями та іншими працівниками дошкільного закладу не спілкувався, не цікавився дошкільним життям і навчальними досягненнями доньки.

Позивачка зазначає, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати батьківські обов`язки, навмисно ухиляється від їх виконання. Посилаючись на викладене, просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що відповідач позов не визнає та вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими. Зазначила, що відповідач від утримання датини не ухилявся, натомість позивачка 17 квітня 2023 року написала заяву до Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з проханням припинити примусове стягнення аліментів. З того часу можливості матеріально допомагати своїй дочці відповідач не має, оскільки позивачка не надає банківські реквізити для оплати аліментів. Крім того, відповідач намагається спілкуватися з дитиною, але позивачка заблокувала будь-який зв`язок з ним. Вважає, що позов викликаний лише складними стосунками між сторонами, а також бажанням позивачки в подальшому усиновлення доньки її чоловіком.

Позивачка від отримання відзиву у відділенні Укрпошти та в підготовчому судовому засіданні відмовилась.

Представники третьої особи - органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Волочиської міської ради в судовому засіданні висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 підтримали.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21 грудня 2019 року, виданого Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

30 серпня 2021 року заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області шлюб між сторонами розірвано.

Дочка сторін ОСОБА_5 проживає з матір`ю, позивачкою у справі. Вказану обставину сторони не оспорюють.

11 квітня 2023 року позивачка зареєструвала шлюб ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 11 квітня 2023 року.

17 квітня 2023 року позивачка звернулася до Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з проханням припинити примусове стягнення аліментів з боржника та видати виконавчий лист на руки.

20 квітня 2023 року головним державним виконавцем Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Козловою В.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Рішенням №576 ХV засідання виконавчого комітету Волочиської міської ради Хмельницької області від 20 грудня 2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування Волочиської міської ради про доцільність та можливість позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із змісту даного висновку вбачається, що дитина ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно листа відділу у справах дітей та сім`ї, обліку бездомних громадян КУ «Центр надання соціальних послуг» Волочиської міської ради, психологом ОСОБА_7 був здійснений візит по місцю проживання дитини. В результаті проведеної бесіди психолога з ОСОБА_5, за згодою матері, зазначено, що дитина росте у повній сім`ї, батьком вважає ОСОБА_6 , який займається вихованням дитини з раннього дитинства, рідного батька ОСОБА_3 дитина не знає. Висновок психолога: у дівчинки немає позитивного досвіду спілкування з батьком, тому вона не знає батька. Службою у справах дітей Волочиської міської ради 17 листопада 2023 року проведено обстеження умов проживання дитини та виявлено, що в будинку створені належні умови для проживання та виховання дитини, всебічного гармонійного її розвитку та одержання освіти. Зі слів матері, її чоловік виховує дитину, забезпечує сім`ю, батько дитини ухиляється від своїх батьківських обов`язків. За час проживання дитини з матір`ю, батько не відвідав її і по теперішній час станом здоров`я, умовами виховання, утримання, потребами дитини не цікавився. Матеріально батько дитині не допомагає.

27 листопада 2023 службою у справах дітей Волочиської міської ради проведено обстеження умов проживання батька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , та виявлено, що разом з ОСОБА_3 проживають бабуся ОСОБА_8 та дідусь ОСОБА_9 . Сім`я характеризується з позитивної сторони, проявів асоціальної поведінки не спостерігалось, до кримінальної, адміністративної відповідальності сім`я не притягувалась, компрометуючих матеріалів на них немає.

У висновку також вказано, що 30 листопада 2023 року проведено в телефонному режимі бесіду з батьком ОСОБА_3 , з`ясовано, що на цей час він перебуває за кордоном, періодично приїжджає на 2-3 дні на територію України та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Він бажає брати активну участь у вихованні дитини, проводити з нею спільно час, надавати їй матеріальну та фінансову допомогу.

Як зазначено у висновку, Волочиська міська рада, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, вважає за доцільне та можливе позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивачки, її мати ОСОБА_10 та подруга ОСОБА_11 , пояснили, що між сторонами склалися неприязні відносини, після розлучення позивачки з відповідачем він дитиною не цікавився, участі в житті дптини не приймав, не допомагав, а коли свідки гуляли з дитиною, був неподалік, але до дитини не підходив.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що з чоловіком позивачки ОСОБА_6 він знайомий десять років, з позивачкою - приблизно три роки. За цей час у ОСОБА_5 з ОСОБА_6 склалися теплі, добрі відносини. З відповідачем ОСОБА_3 він особисто не знайомий, бачив його іноді у місті та на заправці ОККО рік тому. Про відношення відповідача до дитини йому особисто нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_14 сусідка позивачки, пояснила, що рідного батька дитини вона не бачила, коли дитина приходила до неї, та казала, що її батько ОСОБА_15 , про ОСОБА_3 не згадувала.

Свідок ОСОБА_17 , друг відповідача, у судовому засіданні пояснив, що зі слів ОСОБА_3 йому відомо, що той хотів би спілкуватися з дитиною та проводити з нею час, але йому відмовляють у цьому.

Свідок ОСОБА_18 , мати відповідача, у судовому засіданні пояснила, що відповідач від дитини не відмовлявся, просив позивачку, щоб дала можливість спілкуватися з дитиною, але вона відмовила. Крім того, свідок з подарунком від сина приходила до ОСОБА_5 у дитячій садочок, вихователі зателефонували ОСОБА_1 , але вона заборонила допустити свідка до дитини та передати їй подарунок.

Вказану обставину, як і факт відмови від отримання аліментів, позивачка не заперечувала. Пояснила, що гроші від відповідача їй не потрібні, дитині потрібен батько, а не гроші. У зустрічі свідка ОСОБА_18 З дитиною відмовила, оскільки в садочку був «тихий час».

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 цього ж кодексу передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного суду України п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно ч. 2 п. 18 вказаної Постанови Пленум Верховного суду України, суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей), поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно ч. 6. ст. 19 СК Кодексу, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Вирішуючи даний спір, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування від 20 грудня 2023 року щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 з таких підстав.

Як вбачається зі змісту даного висновку, він ґрунтується лише на поясненнях позивачки про те, що відповідач не виконує батьківські обов`язки, не приймає участі у вихованні дочки, не дбає про здоров`я, умови виховання, потреби дитини та не надає матеріальної допомоги.

На думку суду, висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав зроблений без урахування всіх обставин справи, він не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними належними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав, а тому суд вважає, що даний висновок суперечить інтересам дитини.

Оцінюючи докази у їх сукупності та враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для відповідача як батька дитини (ст. 166 СК України), суд вважає, що позбавлення його батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити його поведінку в кращу сторону неможливо.

Судом встановлено, що відповідач виконував свої обов`язки по вихованню дочки ОСОБА_5 недостатньо, однак він не ухилявся від сплати аліментів (від отримання яких позивачка відмовилася), не втратив інтересу до дочки, про що свідчать встановлені в судовому засіданні обставини. Свідомого і грубого нехтування відповідачем батьківських обов`язків при розгляді даної справи не встановлено. На думку суду, в даному випадку відсутність належної участі відповідача в зустрічах з дитиною та у її вихованні, починаючи з 2021 року, пов`язана з припиненням сімейних відносин з матір`ю дитини та тривалим перебуванням відповідача, який працює водієм-далекобійником, у закордонних відрядженнях.

Суд вважає, що зазначені обставини з урахуванням того, що відповідач заперечує проти позову, свідчать про те, що ним не втрачено інтересу до дитини.

Вирішуючи даний спір, суд враховує і те, що до відповідача раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дочки, а сам він не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача не сприятиме захисту інтересів малолітньої дитини щодо її права на батьківське піклування, не відповідатиме інтересам дитини, та не приймає до уваги пояснення позивачки про те, що права та інтереси дитини не будуть порушені, оскільки у її вихованні приймає участь чоловік позивачки ОСОБА_6 .

Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, в тому числі і те, що особисті відносини сторін мають конфліктний характер, малолітній вік дитини, відсутність можливості систематичного особистого спілкування відповідача з дитиною у зв`язку з перебуванням у відрядженнях, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування крайнього заходу впливу до відповідача - позбавлення його батьківських прав, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 49, 77, 78, 80, 81, 82 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Волочиської міської ради (місцезнаходження: 31200, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Волочиськ, вул. Незалежності, 88, ).

Повний текст рішення складено 16.05.2024.

Суддя: Г.В.Подіновська