КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/12111/24

номер провадження 22-ц/824/16126/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року /суддя Сирбул О.Ф./

у справі за позовом акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позивач просив стягнути заборгованість станом на 03 травня 2024 року, що становить 156 494,69 грн., з яких: 111 443,25 грн. - залишок простроченого кредиту, 2,24 грн. - залишок прострочених відсотків, 45 049,20 грн. - залишок прострочених комісій.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за кредитним договором № 9782 від 22.10.2019 у розмірі 156 494,69 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. /т. 2 а.с. 188-191/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що він добросовісно виконував свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, поки не розпочалося повномасштабне вторгнення РФ на територію України 24.02.2022, після чого втратив можливість продовжувати виплати за вказаним кредитом. Наголошував, що при укладанні кредитного договору банк порушив вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання у письмовій формі достовірної інформації про кредит та порушив ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо змісту кредитного договору, внаслідок чого банком було введено в оману щодо вартості кредиту. Вказував, що на підпис йому було надано кредитний договір без графіку платежів, сам кредитний договір не містить детального розпису сукупної вартості кредиту. Окремо наголошував, що йому в договорі протиправно встановлено комісію за обслуговування кредитного договору, такі умови є недійсними. Окремо вказував, що примірник кредитного договору йому було вручено у день підписання, він не мав змоги ознайомитись з його умовами, які порушують принцип рівноправності сторін. Вказував і на те, що у провадженні суду розглядається справа №752/15770/24 за його позовом про визнання умов кредитного договору недійсними. Отже, зазначав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представник банку звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказував, що відповідачем погоджені умови кредитного договору, що засвідчено його підписом, кредитний договір не суперечить вимогам законодавства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №9782, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановленому цим договором розмірах і строках та виконати зобов`язання за цим договором.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору банк надає клієнту грошові кошти у розмірі 148 800,00 грн., строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення 22.10.2024, цільове призначення на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість становить 0,001% річних, процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість становить 56,0% річних. /т. 1 а.с. 14/

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору передбачено, що відповідач мав здійснювати платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії у вигляді щомісячних рівномірних платежів, які є обов`язковим платежем.

Отже, з підписанням договору № 9782 сторони в письмовій формі досягли згоди щодо істотних умов кредитування поточного рахунку.

З наданої банком виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що кредит банком надавався шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок клієнта № НОМЕР_1 отже банк зобов`язання за договором № 978 від 22.10.2019 виконав відповідно до умов договору.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 978 від 22.10.2019, яка станом на 03.05.2024 складає 156 494,69 грн., з яких: 111 443, 25 грн.- залишок простроченого кредиту, 2,24 грн. - залишок прострочених відсотків, 45 049,20 грн. - залишок прострочених комісій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 526 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1. ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що заперечення відповідача щодо позовних вимог викладені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем доведено позовні вимоги належними та допустимими доказами, долучено копію кредитного договору № 9782 у якому сторони в письмовій формі досягли згоди щодо істотних умов кредитування, виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , розрахунком заборгованості з якого вбачається часткове виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Доводи апеляційної скарги, щодо втрати можливості у зв`язку з війною сплачувати платежі за кредитним договором, висновків суду першої інстанції про стягнення заборгованості не спростовують і можуть бути підставою для реструктуризації, а не звільнення від виконання зобов`язань.

Щодо доводів про порушення ЗУ «Про захист прав споживачів», апеляційний суд вказує таке.

В апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що при укладанні кредитного договору, банк порушив вимоги ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо надання йому у письмовій формі достовірної інформації про кредит та порушив ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо змісту кредитного договору.

Водночас, вказані доводи спростовуються п.3.7 кредитного договору №9782 від 22.10.2019. Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що: 3.7.1 Банк у письмовій формі надав клієнту всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування; 3.7.2 Банк надав клієнту для ознайомлення в письмовій формі паспорт споживчого кредиту; Пунктом 4 Кредитного договору Сторони договору погодили Графік платежів/ Розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим Договором.

Так, згідно графіку платежів/Розрахунку загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки за цим Договором, споживачу було надано повну сукупну вартість кредиту. /т. 1 а.с. 14/

Тобто, кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро» було доведено до позичальника як до споживача послуг умови кредитування належним чином, в тому числі й щодо сплати комісії (до якої входить розрахунково-касове обслуговування), яка є невід`ємною складовою обраного пакету послуг виду кредитування.

Також пунктом 7 зазначеного Паспорту споживчого кредиту ОСОБА_1 було роз`яснено право відмовитись від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Своїм правом на відмову від зазначеного кредиту не скористався, а навпаки користувався кредитним коштами та періодично здійснював погашення заборгованості за кредитом. Крім того, ОСОБА_1 як споживач кредитних послуг у Паспорті споживчого кредиту, підписав розписку про те, що підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, яка була надана виходячи із обраних умов кредитування. Підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до потреб споживача та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення, наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик, запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати в разі невиконання зобов`язань за таким договором. Отже, доводи апелянта, що умови кредитного договору в частині нарахування щомісячної комісії, несправедливі є необґрунтованими, так як ОСОБА_1 до підписання безпосередньо кредитного договору був у повному обсязі проінформований та ознайомлений із суттєвими умовами договору.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Оспорювана апелянтом комісія закріплена в розділі 4 ( Графіку платежів) і стосуються одного платежу - розрахунково-касове обслуговування. Інших періодичних комісійних платежів за додаткові та супутні послуги банку Кредитний договір в цілому не містить.

Крім того, пунктом 1.2 Кредитного договору передбачено, що сума кредиту складає 148 800 грн. Умовами пунктів 1.4, 1.5 Кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом зарахування кредиту на поточний рахунок клієнта (зазначений у кредитному договорі).

Також клієнт, в порядку договірного списання, на підставі ст.1071 ЦК та ст.26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» доручає Банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ СК «УНІКА Життя» суму страхового платежу у розмірі 28 800 грн за весь період страхування, згідно Договору страхування №ВР-9782 від 22.10.2019 р. ОСОБА_1 , перед укладенням вказаного Кредитного договору та щодо укладення Договору страхування, був обізнаний про суму страхового платежу, ознайомившись з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, що міститься в паспорті споживчого кредиту, про що поставив свій підпис. Тоді ж, 22.10.2019 року, між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «УНІКА Життя» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника (далі за текстом - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з життям застрахованої особи. Страховим агентом та Вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Розмір страхового платежу, здійсненого на користь страховика, становив 28 800 грн. Вказаний договір не було розірвано, та/або оспорено. Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Кредитного договору, Договору страхування, такі договори, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину і є обов`язковим для виконання сторонами.

Доводи апеляційної скарги щодо недійсності окремих умов договору, апеляційним судом також відхиляються, оскільки недійсність окремих умов не робить недійсним кредитний договір вцілому, у провадженні суду першої інстанції розглядається така справа за позовом апелянта, де він не позбавлений можливості ставити питання перерахунків, зокрема і в порядку виконання даного рішення, в разі визнання окремих пунктів договору недійсними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: